Справа № 932/5366/26 
Провадження № 2-о/932/94/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Малінова О.С.,
за участі секретаря Ликової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в інтересах якої діє адвокат Ялагузян Аскар Вартанович (РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересована особа – Костянтинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ 44468751) про встановлення факту смерті, –
ВСТАНОВИВ :
06 травня 2026 року до Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить встановити факт смерті її матері – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши датою її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обґрунтовуючи свою заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , громадянка України, померла у м. Люберці Московської області (рф). Факт смерті підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 та довідкою про смерть № С-01828, виданими органом ЗАГС. м.Люберці. Тіло померлої було перевезено до України, де ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Костянтинівка, Донецької області було здійснено поховання (свідоцтво про поховання № 743). Встановлення факту смерті необхідне заявнику для оформлення спадщини на квартиру АДРЕСА_1 , а також для врегулювання питань щодо комунальних нарахувань за адресою реєстрації померлої.
У судове засідання заявник та його представник не з`явились, надали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, та просили задовольнити заяву. 
Представник заінтересованої особи – Костянтинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. 
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.
Згідно з ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла у м. Люберці Московської області (рф). 
ОСОБА_2 є громадянка України (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 12 січня 2005 року Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області) є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 12 січня 1994 року, видане Костянтинівським міським відділом ЗАГОУ Донецької області.
Факт смерті підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 та довідкою про смерть № С-01828, виданими органом ЗАГС. м.Люберці. 
Тіло померлої було перевезено до України, де 25.09.2024 р. у м. Костянтинівка, Донецької області було здійснено поховання (свідоцтво про поховання № 743).
Померла ОСОБА_2 від 13.01.2005 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Встановлення факту смерті необхідне заявниці для оформлення спадщини на квартиру АДРЕСА_1 , а також для врегулювання питань щодо комунальних нарахувань за адресою реєстрації померлої.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС такого факту.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, де введено воєнний стан, може бути подана членами сім`ї до будь якого місцевого суду України.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до Закону України від 01.12.2022 р. № 2783-IX, Україна зупинила дію Конвенції про правову допомогу 1993 року (Мінська конвенція) у відносинах з рф. З 27.12.2022 р. документи, видані на території РФ, не мають в Україні доказової сили. Наразі діють положення Гаазької конвенції 1961 року, що вимагає проставлення апостиля. Однак, внаслідок збройної агресії рф проти України, розриву дипломатичних відносин та загрози життю, Заявник позбавлена будь-якої фізичної та юридичної можливості легалізувати документи або отримати апостиль на території держави-агресора.
Нормами чинного законодавства встановлений певний порядок визнання документів, виданих органами іноземних держав на підтвердження факту смерті, а саме: їх легалізація в установленому законом порядку, або такий порядок може бути визначений міжнародно-правовим договором.
У статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами членами СНД (зокрема, Україною і РФ) та ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою та скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.
Разом із тим Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01 грудня 2022 року зупинено дію Мінської конвенції 1993 року.
Вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті особи в певний час, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Костянтинівка, Донецької області, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 12 січня 2005 року Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Встановлення даного факту має юридичне значення для заявниці та іншим шляхом встановити цей факт неможливо. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву. 
Керуючись ст.ст.2, 4, 95, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-317, 319 ЦПК України, - 
В И Р І Ш И В:
Заяву  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в інтересах якої діє адвокат Ялагузян Аскар Вартанович (РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересована особа – Костянтинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ 44468751) про встановлення факту смерті, - задовольнити.
Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Костянтинівка, Донецької області, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 12 січня 2005 року Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду підлягає негайному виконанню. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду виготовлений 02 червня 2026 року.

Суддя: О.С.Малінов