Справа № 576/1652/25
Провадження 1-кп/576/138/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року          м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді    ОСОБА_1 
при секретарі    ОСОБА_2 
за участі: 
прокурора    ОСОБА_3 
обвинуваченого    ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
потерпілого       ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальне провадження № 62025170040002501 від 14.02.2025 за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Капаклієве Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, військовослужбовця, не одруженого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
13.02.2025 військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 перебували за місцем тимчасового проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де відпочивали після бойового чергування.
Цього ж дня, близько 20-30 год, перебуваючи у кімнаті будинку за вказаною вище адресою, не маючи умислу на протиправне заподіяння смерті будь-якій особі, у тому числі ОСОБА_7 , проявивши необережність у формі злочинної недбалості, не передбачаючи настання негативних наслідків у виді смерті буть-якої особи в будинку, хоча повинен був і міг передбачити можливість її настання, ОСОБА_4 взяв до рук закріплений за ним автомат АК-74 5,45 мм, с/н № НОМЕР_1 , патрон якого перебував в патроннику, виходячи до іншої кімнати, тримаючи автомат у горизонтальному положенні відносно підлоги, перебуваючи на відстані не більше одного метра від ОСОБА_7 , який у цей момент намагався відібрати у ОСОБА_4 автомат, здійснив один постріл у ділянку черевної порожнини ОСОБА_7 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_7 наступила внаслідок вогнепальної рани, розташованої в області лівого підребер`я, вогнепального ранового каналу, який проходить в направлені зліва направо, проникає в черевну порожнину з ушкодженням шлунку, печінки, 7-9 ребер справа, вихідної вогнепальної рани, розташованої в області правого підребер`я. Виявлене вогнепальне поранення, отримане 13.02.2025, має ознаки прижиттєвості, від дії вогнепального снаряду (кулі). Проникаюче наскрізне вогнепальне кульове поранення живота має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з настанням смерті
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, визнав частково, щиро покаявся. Пояснив, що коли приїхав у село Слоут на службу, його поселили у хату, де проживали ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , і ОСОБА_10 поставив його старшим. Так як він неп`ющий, то наглядав щоб вони не зловживали спиртним. З приводу цього ОСОБА_8 та ОСОБА_7 затаїли на нього злобу, що його поставили старшим, і що він з ними не п`є, глузували з нього та насміхались, виникали з цього приводу різні конфлікти. Перед цією подією він попав разом із ОСОБА_8 на позиції, там у них була сварка із-за того, що той включав мобілку, дзвонив куди здумається, особливо вечорами. По ним часто «прилітало» з різних видів зброї та дронами. Можливо, через те, що ОСОБА_8 включав мобілку, про них більше знали. 
Потім, як зранку приїхали вже зі зміни, ОСОБА_4 поставив автомат під подушку, навіть не розрядивши патрон зі ствола. Коли приїхали, то ОСОБА_7 не було, він певно ходив до лавки по горілку. Пізніше він з ОСОБА_9 носили дрова, а ОСОБА_7 з ОСОБА_8 спали вдень. Потім ОСОБА_9 поїхав на чергування, а він залишився з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Вони сиділи щось їли-пили, а він був у своїй кімнаті дивися кіно по мобілці. Потім, коли виходив на двір по своїх справах, то через вікно почув як вони домовлялися між собою зробити йому «самостріл». Як реальну загрозу це не сприйняв, не думав, що таке може бути, не звертав на них уваги. Повернувся у хату і продовжив дивитися кіно. Щоб пройти до своєї кімнати потрібно було пройти через їх кімнату, але коли проходив, то не розмовляв з ними. Десь через півгодини, коли він збирався перелягти на вільну кровать щоб спати, до нього в кімнату зайшов ОСОБА_8 , почав питати: «Чого ти туди мостишся? Ти маєш на тому ліжку і спати». ОСОБА_4 відповів, що йому має бути однаково, бо те ліжко вільне. ОСОБА_7 у цей час сидів на своєму ліжку в їх кімнаті, але ОСОБА_4 його було видно через двері. ОСОБА_8 почав кидатися битися, і ОСОБА_4 виштовхав його до їх з ОСОБА_7 кімнати та сів на ліжко з тим, щоби взяти бушлат, мобілку та автомат, і йти до штабу по ОСОБА_10 щоб він зреагував на їх поведінку. Зброю забрав із собою, бо ОСОБА_11 казав, щоб її не залишали без нагляду, і тим більше, що ОСОБА_7 з ОСОБА_8 були п`яні. Взяв автомат, і коли вже виходив із кімнати, встиг переставити одну ногу через поріг, підскочив ОСОБА_7 , спитав «Що ти робиш? Куди ти йдеш?», схопився за автомат і почав «видирати» його двома руками. У свою чергу, ОСОБА_4 тримав автомат за магазин. На плечі не ніс, бо автомат «чіпляє двері». Він тягнув автомат на себе, а ОСОБА_7 на себе. В певну мить відчув як уперся пальцем в курок, і стався постріл. ОСОБА_8 , який до цього стояв поруч, відразу сів на своє ліжко і дивися на ОСОБА_7 , який спочатку ходив, тримаючись за бік, а потім сів на своє ліжко. В цей момент ОСОБА_4 зрозумів, що поранив ОСОБА_7 , і став дзвонити до командира ОСОБА_10 . Додзвонитися не вдалося, тому він лишив автомат у хаті і пішов до сусіднього будинку попросити хлопців щоб подзвонили. Вони й викликали поліцію та швидку. Пізніше прийшов один з побратимів і він здав йому автомат. 
ОСОБА_4 мав неодноразові конфлікти з ОСОБА_8 . Після того, як виштовхав його з кімнати, бачив ніж в його руці, який з пострілом випав. Бабаріком конфліктів не мав, хоча той і ображав його. Як би ОСОБА_7 не хапав автомат, нічого б не було. Усе сталося через пересмикування автомата. 
Того дня автомат не розряджав ще з позицій. Навіть не було думки вбити ОСОБА_7 . Команди стріляти ніхто не давав, автомат взяв лише для того щоб вийти та піти у штаб. У спину не стріляв, постріл був у живіт так як потерпілий тримався за автомат. З ОСОБА_7 не балакав ні про що, навіть не знає для чого він схопив автомат і почав його забирати, певно він знав, що ОСОБА_4 піде у штаб і з них знімуть кошти за те, що вони з ОСОБА_8 п`яні. ОСОБА_7 в той день ніхто не бив. В одному підрозділі вони прослужили близько місяця. Потерпілий дружив із ОСОБА_12 , вони пиячили кожного дня. 
Після пострілу побіг до хлопців, до сусідів, щоб подзвонили до поліції або швидкої, бо він зрозумів, що поранив ОСОБА_7 . До начальника ПКШР не зміг додзвонитися. До лікарні потерпілого відвезла швидка, а він їхав до лікарні на іншій машині, разом з поліцією.
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 забирали в нього автомат, бо були п`яні, і розуміли, що він іде до штабу поскаржитись ОСОБА_10 , і їх повезуть на «задувку». 
Коли виходив із своєї кімнати, тримав автомат не на плечі, тому що там вузькі двері, і завжди як виходиш воно зачіплює за двері автомат. Тому тримав автомат в одній руці, щоб вийти через двері на двір. Після повернення з позицій відразу почав шукати їсти і забув розрядити автомат, просто кинув під подушку. Ніяких суперечок з ОСОБА_7 у нього не було. Були лише з ОСОБА_8 .. Зброю на ОСОБА_7 не направляв, він просто встав і не давав ОСОБА_4 вийти з хати. І постріл стався саме через «пересмикування» автомата. Із ОСОБА_7 не сварився жодного разу, штовханини між ними не було. До штабу збирався йти для того, щоб вони прийняли якісь міри, вони ж п`яні були і не давали йому лягти заснути. 
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що 24.02.2025 від його знайомих поступив дзвінок із-за кордону (це його колишні сусіди по будинку, де проживав і його брат), дали номер телефону, сказали з братом щось трапилось. Коли він набрав номер телефону чоловічий голос відповів і представився, що він начальник відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 . Потерпілий також представився, і тоді він пояснив, що 23 числа, тобто вчора, в госпіталі помер його брат ОСОБА_7 , якого привезли 18 числа з ІНФОРМАЦІЯ_4 в дуже важкому стані з кульовим отвором на спині. Вони провели рентгеноскопію, були виявлені пошкодження повністю всіх внутрішніх органів, що були відбиті, плюс розірваний шлунок, зламано три ребра. Що цікаво, він здивувався, сказавши, ОСОБА_13 , з Глухівської лікарні надіслали, так би мовити приписку, що даний випадок відбувася у випадку необережного повлдження зі зброєю. І він каже, що такого бути не може, тому що вхідний отвір на спині. ОСОБА_6 задав питання з приводу кулі. Лікар сказав, що куля знайдена не була. Далі лікар перенаправив ОСОБА_6 до паталогоанатома, який повинен був проводити подальші дослідження. ОСОБА_14 поговорив з ним. 
Буквально через кілька хвилин до нього почали поступати дзвінки від представників ВЧ НОМЕР_2 . Почали представлятись різними посадовими особами. Він теж представився, що являється рідним братом загиблого ОСОБА_7 .. Зізнався, що є пенсіонером державної пикордонної служби, і тривалий час був начальником дізнання ІНФОРМАЦІЯ_5 . Почав задавати їм конкретні питання з приводу того, що відбулося. «Внятного ответа» не було, але йому відповіли, що в цій події приймали участь три людини, в населеному пункті, де вони перебували, в результаті чого його брат отримав в спину вистріл. 13 числа був направлений місцевими поліцейськими до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а 18 перенаправлений до м. Києва. ОСОБА_6 задав питання з приводу документів. У м. Києві при знаходженні його брата в ІНФОРМАЦІЯ_6 , документів, які підтверджують особу, ніяких не було – ні паспорта, ні військового квитка. Він знову почав звертатися до представників ВЧ НОМЕР_2 і задавати питання з приводу документів. Надійшла відповідь, що їх немає, документи втрачені, ніхто нічого не знає. В ході «разбирательства» в телефонному режимі він з`ясував, що документи були заховані начальником ПКШР, в підпорядкуванні якого його брат знаходився на тому напрямку, де він отримав це каліцтво. Після цього паталогоанатом сказав, що будуть проводитись подальші дослідження. Він передзвонив наступного дня, і паталогоанатом був в такому збентеженні, що забрали документи представники ДБР, займають особисто, він нічого не знає. В подальшому з ним зв`язались представники ДБР та повідомили, що за ч. 1 ст. 115 відкрита кримінальна справа. У нього залишилось по цій події дуже багато запитань до того ж ОСОБА_4 , який був безпосореденім учасником цих подій.
До отримання вогнепального поранення його брат був побитий, оскільки лише при нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, він так розуміє, що ногами, можна було відбити всі внутрішні органи, зламати три ребра та зламати ніс. З приводу зламаного носа, то всі бачили коли брата ховали, запитували чи він бачив, що у нього повністю викривлений ніс. Але коли він задавав питання з приводу всіх інших учасників цієї події, то «внятної» відповіді не отримав, в суді розлядається питання тільки у відношенні стрілка – ОСОБА_4 .. 
Особисто з ОСОБА_4 потерпілий не знайомий. Перед цим ОСОБА_6 поховав матір, яка хворіла, і проживав поза межами міста. Коли приїхав до ОСОБА_15 , брат йому сказав, що отримав повістку, через кілька днів його повинні були відправляти. Через кілька днів ОСОБА_6 приїхав, але повістку відтерміновували до моменту виїзду. І в них ця розлука пройшла в не дуже приємній обставновці, тому що він казав, що можливо буде така ситуація і буде не все добре, на що брат на нього образився. Після цього як він потім вже з`ясував, що коли ОСОБА_7 забрали до ТЦК, в нього забрали телефон і зв`язатись з ним особисто у нього можливості не було. Він кілька разів «виходив на нього», практично кожного місяця, і зв`язку з ним не було. 
По зверненнях до ТЦК з приводу пошуків його брата ніхто не хотів його навіть слухати, шукайте самі, це не наша проблема. Він тоді вже звернувся до своїх родичів через Ніжин: «так і так, в Чернігові не дають такої можливості, давайте через Ніжин». ОСОБА_16 написав заяву на начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , отримав відповідь, що його брат знаходиться у військовій частині в АДРЕСА_1 . Але зв`язку з ним ніякого не було. Інформацію отримав лише коли ця подія вже відбулася. Це перше. Друге – після події на нього вийшла кума його брата, зателефонувала та повідомила, що протягом тривалого часу у його брата віднімали гроші і він заявляв своїй кумі, що якщо не поверне визначену суму, то його вб`ють. Будь ласка, терміново переправляй гроші. Вона відправляля ОСОБА_7 гроші. 
Ротар «однозначно» причетний до цієї ситуації, так як служив з ОСОБА_7 в одному підрозділі та проживав в одному приміщенні. Під час несення служби брат писав скарги та говорив по телефону тільки з кумою. Із ОСОБА_6 не спілкувався. Це кума вже розказувала після події.
Прізвище ОСОБА_17 - не проходило такої інформації, але, що цікаво, коли брат був уже в Києві, це був дзвінок о 13-28 21 числа, він хотів би запитати як раз у ОСОБА_4 , що це за така особа ОСОБА_18 , який подзвонив кумі і сказав, що ОСОБА_7 знаходиться в Києві в шпиталі, його підстрелили, але він ще не помер. Думає, що це як раз співучасник усіх цих подій. 
Керівники підрозділу йому не дзвонили, це була середня або нижня ланка, із керівників ніхто йому не дзвонив, хоча він просив зв`язати його з нанчальником ПТШР, безпосереднім керівником цієї групи, у підпорядкуванні якого був його брат протягом двох років у відрядженні. Йому відмовляли у з`єднанні. Так само він просив щоб його з`єднали із начальником штабу або командиром частини НОМЕР_3 , на що отримував просто відмову або їх не було, або такого зв`язку вам ніхто не надасть. Виходили на нього у званні старших лейтенантів, яким він розуміє, що дали команду прикривати на скільки це можливо цю ситуацію. Але та як у нього великий досвід роботи з людьми, то деяка інформацію «просачувалась» в ході їх спілкування. І те, що вони йому сказали, що там приймало участь три людини в побитті, а потім нанесенні вогнепального поранення – цю інформацію він отримав. 
Коли з ним спілкувались представники ВЧ НОМЕР_2 задавав питання чому йому особисто від командира частини або командира начальника ПТШР в письмовій формі або в телефонному режимі не поступила інформація з приводу поранення його брата та перебування у лікарні, цей факт був прихований. Потім він писав запит командиру частини з цим питанням, і була відповідь, що «ми не могли вас знайти», така була відписка. Тоді він сказав, що є можливість виходити на ІНФОРМАЦІЯ_8 , на СБУ, на поліцію, і інформація надійшла би до нього протягом доби, це не є проблема.
З приводу вогнепального поранення йому особисто ніхто ніякої інформації не давав, ні до, ні після. Щодо бійки за участі трьох людей йому повідомив представник ВЧ НОМЕР_2 старший лейтенант, прізвище не назвав, ОСОБА_19 . Потім телефонував підполковник ОСОБА_20 , який також підтвердив, що було три особи, приймали участь, була організована «бойня», а потім нанесене вогнепальне поранення. Він задавав питання хто конкретно приймав участь, йому сказали, що не можуть сказати, тому, що це закрита інформація. Про наявність тілесних ушкоджень, що відбиті всі органи, йому доповів начальник хірургічного відділення ОСОБА_21 , з яким він спілкувався 24 числа телефоном.
ОСОБА_7 його рідний молодший брат, якому він був тато і мама, ріс у нього на руках, під його піклуванням, тому що він займався з дитинства спортом і намагався якось брата до цього діла підтягнути. Це перше. Друге – коли він служив у ІНФОРМАЦІЯ_9 , і брат до нього звернувся, що хоче також продовжувати службу, то після цього він служив у ІНФОРМАЦІЯ_9 в одному з підрозділів, де йому було присвоєне звання прапорщик, за що ОСОБА_6 був гордий за нього. Батько працював на заводі і пішов із життя, його вбили у 1983 році, коли ОСОБА_6 був в армії, і брат лишився на матері, яка ще не була на пенсії . Все становлення ОСОБА_7 як чоловіка лягло не плечі ОСОБА_6 , який його скрізь контролював та супроводжував. А коли той поїхав по мобілізації, то зв`язку з ним, нажаль, ніякого не було. Як би він знав, що там твориться такий безлад, то на лавці підсудних була би велика кількість керівників, які безпосередньо довели до цього випадку. ОСОБА_4 ні особисто, ні через інших осіб, на зв`язок із ним не виходив, вибачення не просив, матеріальну чи моральну шкоду відшкодувати не намагався. Неодноразово звертався до різних органів з приводу неправомірних дій керівництва його брата, але належних відповідей не отримував, тому звернувся до Генерального прокурора України та Президента. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 повідомив, що є начальником застави. Свідок точно не пам`ятає число та дату, але того дня знаходився у будинку, в якому проживав. Увечері, вже темно було, отримав дзвінок від безпосереднього керівника капітана ОСОБА_23 про те, що ОСОБА_7 - 300. Взяв аптечку, вибіг на вулицю, його підібрали ОСОБА_10 і ОСОБА_23 , і вони вирушили до будинку, де проживали ОСОБА_4 і ОСОБА_7 . Приїхали туди, зайшли в будинок, побачили, що в кімнаті було два ліжка, ОСОБА_4 уже був на вулиці, справа у кімнаті сидів ОСОБА_8 п`яний, зліва лежав ОСОБА_7 та «корчився». Свідок дістав аптечку, надав йому першу медичну допомогу, хтось викликав швидку. Коли приїхала швидка допомога, разом з капітаном ОСОБА_23 сіли у машину і поїхали за каретою швидкої до лікарні. Зі слів ОСОБА_4 свідку стало відомо, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 випивали удвох, почали його «задирать», чи ОСОБА_7 почав «задирать», точно не пам`ятає, ОСОБА_4 схватився за автомат, ОСОБА_7 почав забирати автомат, і відбувся постріл. ОСОБА_7 отримав кульове наскрізне поранення в район живота, був не взмозі щось пояснити. ОСОБА_8 сидів п`яний, ледь говорив. Десь о другій годині ночі свідок повернувся додому з лікарні, і ОСОБА_4 завезли до нього під нагляд.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що 13 лютого 2025 року близько 20-10 перебував як військовослужбовець в н.п. Слоут за місцем дислокації після служби у тимчасовому помешканні разом із офіцером, його керівником ІНФОРМАЦІЯ_10  та старшим лейтенантом ОСОБА_24 . В цей час до ОСОБА_25  зателефонував їх підлеглий, військовослужбовець ОСОБА_26 , який на той час був розміщений поруч із будинком, де ночували ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , і повідомив, що військовослужбовець ОСОБА_27 , перебуваючи у приватному будинку, здійснив постріл із автомата Калашнікова у військовослужбовця ОСОБА_28 . ОСОБА_29 дав свідку вказівку негайно викликати швидку, що той і зробив. Оператор швидкої попросила щоби швидше знайти помешкання направити когось до сільської ради. Свідок дав вказівку  ОСОБА_30 щоб той біг до приміщення сільської ради і там чекав швидку. Свідок в цей час зателефонував до побратима ОСОБА_31 , щоб той приїхав і його забрав. По дорозі зателефонував до офіцера ОСОБА_32 , оскільки той володів навиками парамедика, і вони прибули до будинку. Офіцер повернув потерпілого на сторону, де був здійснений постріл, наклав пов`язку. У цей же час прибула швидка і капітан  ОСОБА_23 . Із швидкою також прибув офіцер  ОСОБА_33 . Потерпілого відразу було госпіталізовано до карети швидкої і доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де прооперовано (з розмов офіцерів  ОСОБА_23  та ОСОБА_34 ), а через деякий час доставлено до їх ІНФОРМАЦІЯ_11 . Бачив, що у будинку ще знаходиться військовослужбовець ОСОБА_35 , який на думку свідка, був у стані сильного алкогольного сп`яніння, просто сидів дивився і все. 
На той час було прийняте рішення керівництвом – табельна зброя видавалася і збергалася в помешканні з військовослужбовцями. Оскільки їх підрозділ перебував ще у резерві, в любий час вони мали би вибути по тим чи іншим задачам. При виявленні, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння чи інших подібних випадків зброю вилучали. Того дня ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийшли всі майже одночасно із позицій зі зброєю. Точно не може сказати в кого з них зброя вилучалась, але він на нараді зосередив, що пан ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що він не вживає алкогольні напої, в нього зброя залишалась. Таку вказівку на нараді офіцерському складу надавав. Їх підрозділ був дислокований в районі 10-8-15 км від державного кордону з рф, і в цілях безпеки і тих задач, які їм ставилися, був встановлений такий порядок. 
Коли свідок приїхав до будинку, пан ОСОБА_4 був у страшному відчаї. Він відкрито казав: «Нащо я це зробив? Краще би я сам себе застрелив». Тому свідком було прийняте рішення зброю тимчасово забрати від нього аби не було якихось інших нещасних випадків і подій. Потім поліцейські цю зброю вилучили. У кімнаті був ОСОБА_35 , який сидів напроти ОСОБА_7 .. Більше там нікого не було. ОСОБА_8 був у такому стані, що нічого пояснити не міг через присутність алкоголю. На запитання: « ОСОБА_36 , що сталося?» ОСОБА_8 відповів: « ОСОБА_37 ». 
На думку свідка, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спровокували ОСОБА_4 , тому що він дисциплінований. З появою ОСОБА_4 у цьому будинку він був призначений старшим будинку, вимагав щоб був порядок, доповідав свідку, що дехто його не слухається у цьому питанні. Можливо, їм це не подобалося, він вимагав аби була чистота, підтримання порядку. Але що стало причиною застосування зброї відносно ОСОБА_7 . ОСОБА_4 пояснити свідку не зміг. 
Місяців через шість-вісім бачив ОСОБА_8 , і запитав що сталось, той повідомив, що вони всі утрьох вечеряли, все було нормально, вони з ОСОБА_7 вживали алкоголь, ОСОБА_4 – не вживав. Свідку відомо лише про якісь словесні перепалки з приводу порядку, він націлював офіцерський склад під час вечірніх перевірок на дотримання порядку та інші питання, і сам проводив профілактичні розмови, впливав на відносини, але таких відносин щоб було відомо про те, що йде до того, що ОСОБА_4 може застосувати зброю йому відомо не було. Це нормальна побутова ситуація, є старший, вимагає, комусь щось не подобається. Але на рівні розумного. Свідок дізнався, що вони в той вечір разом вечеряли, тобто конфлікти не були такі вже складні, щоб вони не спілкувалися або ще щось. 
Свідок точно не пам`ятає чи ОСОБА_4 раніше писав йому в групу в месенджер про випадки надмірного вживання алкоголю ОСОБА_7 та його погроз в бік ОСОБА_4 , можливо так, до нього надходить багато звернень, але він завжди реагував. Пам`ятає, що ставив завдання заступнику відділу прикорднної служби із морально-психологічного забезпечення для проведення бесід, він виїжджав туди, спілкувався. ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адмінстративної відповідальності за вживання алкогольних напоїв під час служби. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що увечері, точного дня не пам`ятає, але приблизно рік тому, він, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 були в будинку, де проживають разом у зв`язку зі службою, повечеряли, і відбулася стрільба. В одній кімнаті вони вечеряли. Свідок з ОСОБА_7 вживали алкогольні напої. ОСОБА_4 – не вживав. Відкритого конфлікту, ворожби між ними не було. Непорозуміння було, якісь жартівливі варіанти між свідком і ОСОБА_7 , ОСОБА_38 і ОСОБА_4 .. Повечеряли, і в цей момент ОСОБА_4 вийшов у сусідню кімнату, у якій відпочивав, коли йшов, то ніяких погроз не казав, мовчки йшов, не було його хвилин п`ять, вийшов з автоматом, який тримав у руках, не на плечі, свідок не знає в який бік був направлений автомат, вони з ОСОБА_7 сиділи. Свідок сидів на кроваті, яка розташована поряд із дверним пройомом, дивився в телефон, а ОСОБА_7 сидів на кроваті напроти, побачив його видно першим, закричав: «Ти що?» і піднявся. Свідок підняв очі і побачив, що ОСОБА_4 стоїть з автоматом. В цей момент ОСОБА_7 взявся за ствол, який у цей момент був спрямований на нього, і намагався забрати автомат у ОСОБА_4 .. Також у цей момент піднявся з кроваті свідок і почув постріл. ОСОБА_7 сів, і свідок подумав, що постріл відбувся кудись в бік. Запитав у нього як почувається, той сказав, що нормально. Крові не було. Зброя АК74. Після пострілу ОСОБА_4 почав кричать: «Що робить? Що я натворив?». Потім пішов до побратимів через хату за допомогою. Пізніше прийшов ОСОБА_26 і забрав у ОСОБА_4 автомат. 
Познайомився з обвинуваченим у с. Слоут у зв`язку зі службою, раніше знайомі не були. Конфліктів із ОСОБА_4 не було, але перепалки трапялись. У той день близько 10 год ранку свідок та ОСОБА_4 повернулися із бойового завдання, відпочивали. ОСОБА_7 вже був удома. Подія відбулася в другій половині дня, ближче до вечора. Свідку невідомо, щоб ОСОБА_4 скаржився на них із ОСОБА_39 керівництву. Того вечора між ними не відбувалось подій, які могли дати ОСОБА_4 привід застосувати зброю до ОСОБА_7 , який як і свідок, був неозброєний. Того вечора свідок вживав алкоголь, у нього було близько 4 проміле. ОСОБА_7 пішов забирати у ОСОБА_4 автомат як захист, оскільки побачив, що на нього йде людина з автоматом.
Також вина ОСОБА_4 підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
- витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 від 15.05.2023 № 226-ОС, яким солдата ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - номера обслуги першого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) другої прикордонної комендатури швидкого реагування (т. 1, а.с. 127);
- витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 від 31.12.2024 № 1756-ОС, яким молодшого сержанта ОСОБА_7 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії — старшого радіотелеграфіста групи управління відділення вогневої підтримки другого відділу прикордонної служби (тип С) другої прикордонної комендатури швидкого реагування (т. 1, а.с. 129);
- протоколом огляду місця події від 13.02.2025 та відеозаписом до нього. Під час огляду місця події, а саме домоволодіння АДРЕСА_2 , слідчий зафіксував розташування кімнат: вхід до будинку здійснюється через одностворчасті двері, які ведуть до веранди. Прямо з веранди — прохід до коридору № 1. Прямо по коридору — двері, які ведуть до прибудови, а праворуч — до будинку. До будинку вхід здійснюється через двері, які ведуть до кухні. Прямо — двері, які ведуть до кімнати будинку № 1. Прямо — з кімнати № 1 знаходяться двері до кімнати № 2. Під час огляду місця події слідчим виявлені та вилучені: фрагмент тканини із нашаруванням речовини бурого кольору (схожої на кров), мобільний телефон Redmi, дві склянки рюмки, дві металеві кружки, тканина для перев`язки, предмет схожий на гільзу, пляшка з-під горілки (т. 1, а.с. 92-95);
- протоколом огляду місця події від 13.02.2025 яким зафіксовано, що на відкритій ділянці місцевості біля буд. АДРЕСА_3 , перший заступник начальника 2 ВПС 2 ПКШР в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_10 виніс із приміщення для зберігання зброї автомат АК-74 № НОМЕР_1 , який належить військовослужбовцю ОСОБА_4 . Вказаний автомат ОСОБА_10 добровільно видав поліцейським, пояснивши, що його вилучено з місця події по АДРЕСА_4 , заступником начальника в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_40 13.02.2025 у зв`язку із вогнепальним пораненням ОСОБА_7 з метою забезпечення безпеки присутніх на місці події осіб (т. 1, а.с. 108-109);
- витягом з книги обліку і закріплення зброї і боєприпасів підрозділу 5 ПКШР 2 ВПС в/ч НОМЕР_2 підтверджується, що автомат АК-74 НОМЕР_1 дійсно отриманий ОСОБА_4 та закріплений за ним (т. 1, а.с. 136-139);
- витягом з книги видачі зброї та боєприпасів 2 ВПС 2 ПКШР підтверджується, що 17.01.2025 ОСОБА_4 отримав АК-74 № НОМЕР_1 , набої 5,45, магазини до АК та підсумок до АК. Відомості про те, що ОСОБА_4 здав зброю в книзі відсутні (т. 1, а.с. 133-135);
- результатом аналізу на наявність етилового спирту № 62, проведеного КНП ІНФОРМАЦІЯ_13 , згідно з яким 13.02.2025 о 20-50 год у ОСОБА_7 в крові виявлено 2,95% етилового спирту (т. 1, а.с. 192);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким 14.02.2025 в 10-50 год ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, 1,47 проміле (т. 1, а.с. 191);;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким 14.02.2025 в 00-50 год ОСОБА_4 у стані сп`яніння не перебував (т. 1, а.с. 193);
- протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 14.02.2025 та відеозаписом до нього. Слідчий експеримент проведений у кімнаті, яка за будовою є подібною до безпосереднього місця вчинення злочину. Свідок ОСОБА_8 повідомив, що подія відбулася в одній з кімнат приватного будинку. Ця кімната має прямокутну форму, є прохідною, має два виходи з двох сторін. Перебуваючи під час слідчого експерименту у дверному проході, свідок повідомив, що зліва відносно нього стояла кровать, вздовж цієї стіни також стояв шкаф. Напроти нього — двері іншого дверного пройому, а по праву сторону — піч. ОСОБА_8 сидів на своїй кроваті, що знаходилась по ліву сторону від дверей та дивився в телефон. ОСОБА_7 сидів біля дверей обличчям до входу в кімнату, в якій перебував ОСОБА_4 . Останній вийшов з кімнати з автоматом. ОСОБА_8 показав як саме ОСОБА_4 тримав автомат — в руках, які частково зігнуті, дуло автомата — майже горизонтально, але дещо опущене до низу. Став у порозі. ОСОБА_8 не пам`ятає щоб ОСОБА_4 щось казав. Його побачив ОСОБА_7 , встав з кроваті, пішов у бік ОСОБА_4 , і той нажав на курок, стався постріл. Відстань між ними була близько півметра. Зброя не була направлена в бік потерпілого. ОСОБА_8 цього не бачив, але навряд щоб ОСОБА_4 тримав автомат в бік ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 198-200).
- протоколом огляду відеофайлу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 14.02.2025, яким зафіксовані пояснення свідка ОСОБА_8 про обставини нанесення ОСОБА_4 поранення ОСОБА_7 (т. 2, а.с. 132-139);
- листом директора ІНФОРМАЦІЯ_14 від 14.02.2025, у якому вказано, що ОСОБА_7 доставлений машиною швидкої допомоги до приймального відділення 13.02.2025 о 20-45 год з попереднім діагнозом: проникаюче поранення черевної порожнини, стан алкогольного сп`яніння. Госпіталізований до хірургічного відділення закладу, о 21-10 хворий доставлений до операційного блоку хірургічного відділення для проведення оперативного втручання за життєвими показниками. На момент отримання запиту слідчого ОСОБА_7 знаходився у вкрай важкому стані у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії. У зв`язку з тяжкістю стану хворого з ним неможливо проводити слідчі дії. Діагноз: вогнепальне поранення живота, рвана рана печінки, повний поперечний розрив шлунку, перелом реберної дуги справа, геморагічний шок, стан після операції. Результат токсикологічного дослідження крові на вміст етилового спирту ОСОБА_7 за № 62 від 14.02.2025: кров — 2,95 проміле (дата та час забору крові для дослідження 13.02.2025 о 20-50 год) (т. 1, а.с. 197).
- медичною картою стаціонарного хворого № 732, з якої вбачається, що ОСОБА_7 з 18.02.2025 по 23.02.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії ІНФОРМАЦІЯ_15 з діагнозом: «Проникаюче наскрізне вогнепальне поранення черевної порожнини. Рвана рана печінки. Повний поперечний розрив тіла шлунку. Перелом правої реберної дуги з пошкодженням VII, VIIІ та XIX. Травматичний (гіповолемічний) шок ІІІ ст. Гостра дихальна недостатність ІІІ ст. Гостра ниркова недостатність. Гостра постгеморагічна анемія ІІІ ст. Алкогольне сп`яніння тяжкого ступеню. Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю» (т. 2, а.с. 5-11).
- лікарським свідоцтвом про смерть № 61 від 26.02.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_16 від вогнепального поранення живота з ушкодженням внутрішніх органів (т. 1, а.с. 194-195).
- протоколом огляду місця події від 23.02.2025 з ілюстративною таблицею, з якого вбачається, що у приміщенні палати № 1, що розташована на 2 поверсі лікарні ІНФОРМАЦІЯ_15 , вивлено труп ОСОБА_7 , на животі якого наявна післяопераційна пов`язка (т. 1, а.с. 247-249; т. 2, а.с. 1-3).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2025 за участі підозрюваного ОСОБА_4 та відеозапису до нього (проведення слідчої дії зафіксовано за допомогою безперервної відеофіксації на електронний носій інформації, який є невід`ємним додатком до протоколу) (т. 2, а.с. 12-20).
- висновком судової балістичної експертизи № СЕ-19/119-25/3199-БЛ від 27.02.2025, згідно з яким автомат, добровільно виданий 14.02.2025 заступником начальника 2 ВСП 2 ПКШР в/ч НОМЕР_2 майором ОСОБА_10 під час проведення огляду в АДРЕСА_3 , є бойовою нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю. Наданий автомат являється 5,45-мм автоматом АК-74 № НОМЕР_1 , 1981 року випуску. Автомат справний та до стрільби придатний. Гільза 5,45мм проміжного патрона, виявлена та вилучена 13.02.2025 під час проведення огляду місця події за місцем мешкання військовослужбовців ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 , стріляна в 5,45-мм автоматі АК-74 № 1056704, 1981 року випуску (т. 2, а.с. 25-33). 
- висновком експерта № 011-805-2025, яким визначено, що смерть ОСОБА_7 настала від одного вогнепального кульового наскрізного поранення живота проникаючого в черевну порожнину з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком поліорганної недостатності. Виявлене вогнепальне поранення було отримане 13.02.2025 (за даними медичної документації), має ознаки прижиттєвості, від дії вогнепального снаряду (кулі). Проникаюче наскрізне вогнепальне кульове поранення живота має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з настанням смерті. Виходячи із записів з історії хвороби № 732 смерть ОСОБА_7 настала 23.02.2025 о 14-30. При судово-токсикологічному дослідженні (результат аналізу за наявністю етилового спирту № 62 (14.02.2025): 2,95 проміле, згідно виписного епікризу № 1621), що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння (т. 2, а.с. 49-54);
- висновком експерта № 51, яким визначено, що ОСОБА_7 було заподіяне одне кульове поранення живота. Раньовий канал починається раною в лівому підребер`ї, на своєму шляху пошкоджує шкіру, м`які тканини, передню черевну стінку, проникає в черевну порожнину з наскрізним пошкодженням шлунку, передньої частини правої і лівої долі печінки, проникає в грудну порожнину у 7-му міжребер`ї, пошкоджуючи пристінкову плевру з переломами передніх відрізків правих 7-9 ребер та закінчується вихідною раною по передньо-бічній поверхні грудної клітки між правими середньо-ключичною та передньо-пахововою лініями на рівні 8 ребра. Переважаючий напрямок раньового каналу зліва направо (при стандартній позі для опису тілесних ушкоджень – стоячи, руки опущені долонями вперед). Опис ран в медичній документації, відсутність медико-криміналістичної експертизи одягу та взуття позбавляє можливості експертів обгрунтовано судити (навіть у вірогідній формі) про дистанцію пострілу. В показаннях ОСОБА_8 , які надані ним під час слідчого експерименту 14.02.2025, напрямок пострілу не зазначений, тому оцінити дані показання з судово-медичної точки зору неможливо (т. 2, а.с. 93-106);
- висновком експерта № 52, яким визначено, що ОСОБА_7 було заподіяне одне кульове поранення живота. Раньовий канал починається раною в лівому підребер`ї, на своєму шляху пошкоджує шкіру, м`які тканини, передню черевну стінку, проникає в черевну порожнину з наскрізним пошкодженням шлунку, передньої частини правої і лівої долі печінки, проникає в грудну порожнину у 7-му міжребер`ї, пошкоджуючи пристінкову плевру з переломами передніх відрізків правих 7-9 ребер та закінчується вихідною раною по передньо-бічній поверхні грудної клітки між правими середньо-ключичною та передньо-паховою лініями на рівні 8 ребра. Переважаючий напрямок раньового каналу зліва направо (при стандартній позі для опису тілесних ушкоджень – стоячи, руки опущені долонями вперед). Опис ран в медичній документації, відсутність медико-криміналістичної експертизи одягу та взуття позбавляє можливості експертів обґрунтовано судити (навіть у вірогідній формі) про дистанцію пострілу. Показання ОСОБА_4 , які він надав під час проведення слідчого експерименту 14.03.2025, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним по часу події, здійсненню одиночного пострілу з вогнепальної зброї, але не відповідають напрямку раньового каналу (т. 2, а.с. 107-121);
- протоколом огляду відеофайлу слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 14.03.2025, яким зафіксовані пояснення ОСОБА_4 про обставини нанесення ним поранення ОСОБА_7 (т. 2, а.с. 123-131);
- висновком судово-психіатричного експерта № 371 від 19.05.2025, згідно з яким на момент інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_4 не перебував у стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання; у будь-якому вираженому емоційному стані, який міг суттєво вплинути на його та свідомість та не перебував в стані вираженого емоційного збудження або вираженого емоційного напруження, що можуть розглядатись як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання (том 2, а.с. 172-178);
- висновком експерта № 95-МК від 06.05.2025, згідно з яким проведенням судово-медико-криміналістичної експертизи флісової кофти та футболки ОСОБА_7 виявлені на флісовій кофті: по передній поверхні зліва вхідне вогнепальне пошкодження, яке утворилося від дії вогнепального снаряду, вірогідніше всього кулі; по передній поверхні справа вихідне вогнепальне пошкодження, яке утворилося від дії вогнепального снаряду, вірогідніше всього кулі. На футболці: по передній поверхні зліва вхідне вогнепальне пошкодження, яке утворилося від дії вогнепального снаряду, вірогідніше всього кулі; по передній поверхні справа вихідне вогнепальне пошкодження, яке утворилося від дії вогнепального снаряду, вірогідніше всього кулі. Враховуючи механізм утворення вхідних та вихідних вогнепальних пошкоджень на кофті та футболці ОСОБА_7 , наявність додаткових факторів пострілу, а саме наявність накладень на контактограмах сполук свинцю, можливо припустити, що постріл був здійснений вірогідніше всього з близької відстані. Яких небудь факторів пострілу, а саме гідродинамічної дії порохових газів (полум`я), незгорівших порошинок при дослідженні не виявлено (т. 2, а.с. 184-186).
- протоколом огляду місця події від 05.05.2024, згідно з яким у приміщенні сестри господині приймального відділення в КНП « ІНФОРМАЦІЯ_13 » виявлено та вилучено особисті речі ОСОБА_7 , серед яких флісова кофта та футболка (т. 2, а.с. 140-142).
З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, установлення обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також з питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено процесуальні рішення, документи та інші матеріали, що подані стороною обвинувачення, а саме:
- витяг з ЄРДР, згідно з яким відомості про кримінальне провадження № 62025170040002501 внесені до реєстру 14.02.2025 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15, ст. 115 КК України (т. 1, а.с. 91);
- заяву ОСОБА_8 про добровільне надання згоди на проведення огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 107);
- постанову керівника Четвертого СВ ТУ ДБР у м. Полтаві від 14.02.2025 про визначення слідчої групи (т. 1, а.с. 110-111);
- постанову керівника ІНФОРМАЦІЯ_17 від 14.02.2025 про визначення (зміну) групи прокурорів (т. 1, а.с. 112-113);
- постанову старшого слідчого Четвертого СВ (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР від 14.02.2025 про визнання вилучених речей речовими доказами та визначення місця їх збереження (т. 1, а.с. 114-115);
- квитанцію про отримання на зберігання речових доказів (т. 1, а.с. 116);
- клопотання прокурора про арешт майна (т. 1, а.с. 118-121);
- ухвалу слідчого судді від 14.02.2025, якою накладено арешт на фрагмент тканини з ліжка з нашаруванням речовини бурого кольору, мобільний телефон Redmi 9CNFC, дві склянки (рюмки), дві металеві кружки, тканину для перев`язки з нашаруванням речовини бурого кольору, предмет, схожий на гільзу з маркуванням 6085, пляшку з-під горілки «Байрактар» (т. 1, а.с. 122);
- протокол затримання ОСОБА_4 від 14.02.2025, фактичний час затримання — 14.02.2025 о 17-31 год (т. 1, а.с. 201-210);
- повідомлення про підозру від 14.02.2025 ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (т. 1, а.с. 211-215);
- клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 216-223);
- ухвалу слідчого судді від 15.02.2025, якою до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (т. 1, а.с. 224);
- постанову слідчого від 20.02.2025 про призначення судової балістичної експертизи (т. 2, а.с. 21-22);
- постанову слідчого від 24.02.2025 про призначення судово-медичної експеризи (т. 2, а.с. 36-39);
- клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів (т. 2, а.с. 41-43);
- ухвалу слідчого судді від 13.03.2025, якою слідчим надано тимчасовий доступ до документів, з правом вилучення їх оригіналів, що перебувають у володінні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_13 », а саме до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 (т. 2, а.с. 44);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 14.03.2025 (т. 2, а.с. 45-47);
- квитанцію про отримання на зберігання речових доказів (т. 2, а.с. 57);
- клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців (т. 2, а.с. 58-61);
- постанову керівника Сумської спеціалізованої прокуратури від 07.04.2025 про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців (т. 2, а.с. 63-66);
- клопотання слідчого про продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т. 2, а.с. 68-76);
- ухвалу слідчого судді від 10.04.2025, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 без визначення розміру застави до 13.05.2025 (т. 2, а.с. 77);
- постанови слідчого від 04.04.2025 про призначення комісійної судово-медичної експертизи (т. 2, а.с. 79-83, 85-89);
- постанову слідчого від 05.05.2025 про визнання вилучених речей речовими доказами та визначення місця їх збереження (т. 2, а.с. 144-145);
- клопотання слідчого від 06.05.2026 про продовження строку досудового розслідування до п`яти місяців (т. 2, а.с. 146-149);
- ухвала слідчого судді від 12.05.2025, якою продовжено строк досудового розслідування до 5-ти місяців, тобто до 14.07.2025 (т. 2, а.с. 153);
- клопотання слідчого про продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т. 2, а.с. 154-162); 
- ухвалу слідчого судді від 12.05.2025, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 без визначення розміру застави до 10.07.2025 (т. 2, а.с. 166);
- постанову слідчого від 05.05.2025 про призначення амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи (т. 2, а.с. 168-170);
- постанову слідчого від 06.05.2025 про призначення судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи (т. 2, а.с. 180-182);
- постанову слідчого від 04.07.2025 про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення (т. 2, а.с. 187-189);
- повідомлення ОСОБА_4 від 04.07.2025 про зміну раніше повідомленої 14.02.2025 підозри на ч. 1 ст. 115 КК України (т. 2, а.с. 190). 
- постанову слідчого про уточнення даних та виправлення технічних помилок від 25.06.2025, з якої вбачається, що в деяких процесуальних документах по даному кримінальному провадженню містяться технічні помилки, внаслідок чого до наступних документів, а саме до: протоколу огляду місця події від 13.02.2025, постанови про визнання вилучених речей речовими доказами та визначення їх місця збереження від 14.02.2025, клопотання про арешт майна від 14.02.2025, клопотання про застосування запобіжного заходу, постанови про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування від 20.02.2025, постанови про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування від 01.03.2025, постанови про призначення судової балістичної експертизи від 20.02.2025, постанови про призначення судово-медичної експертизи від 24.02.2025, клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 22.02.2025, клопотання про продовження строку досудового розслідування від 01.04.2025, постанови про продовження строку досудового розслідування від 07.04.2025, клопотання про продовження застосування запобіжного заходу, постанов про призначення комісійної судово-медичної експертизи від 04.04.2025, протоколу огляду від 15.04.2025, доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 02.05.2025, постанови про визнання вилучених речей речовими доказами від 05.05.2025, постанови про призначення амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 05.05.2025, постанови про призначення судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи від 06.05.2025 необхідно внести уточнення та виправлення, та місцем вчинення кримінального правопорушення вважати адресу: АДРЕСА_2 ( т. 1, а.с. 96-106).
Відповідно до положень ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
За ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З аналізу положень ст.ст. 92-93 КПК України вбачається, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора.
Вимогами ст. 91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.ч. 1, 2 ст. 84 КПК України).
Згідно зі ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Досліджені в ході судового розгляду докази є належними та достатніми, надають інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, однак не підтверджують висновків прокурора про кваліфікацію дій ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого саме ч. 1 ст. 115 КК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.
Докази, покладені в основу вироку, були зібрані з дотриманням процесуального законодавства, а тому розцінюються судом як належні та допустимі.
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою слід керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України, що передбачає: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не мав умислу на вбивство потерпілого, постріл відбувся випадково через його недбальство, а його дії неправильно кваліфіковано, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Так, ч. 1 ст. 115 КК України передбачає відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 115 КК, характеризується прямим умислом на протиправне заподіяння смерті іншій людині. Прямим умисел є тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК). Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є соціально-осуджуваним, шкідливим для суспільства. Зокрема, при вчиненні вбивства винний усвідомлює, наслідки своїх дій і бажає настання смерті потерпілого. Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.
Мотив дозволяє визначити, чому особа вчиняє злочин. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб. Вмотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини, а умисна форма вини при цьому передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину.
При цьому умисне вбивство відрізняється від злочинів вчинених з необережності, і визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій, оскільки при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі необережного ставлення винного до смерті характеризується протиправною самовпевненістю або недбалістю.
Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Диспозицією ж ст. 119 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вбивство, вчинене через необережність.
Із суб`єктивної сторони цей склад злочину характеризується злочинною самовпевненістю, (особа передбачає можливість настання смерті іншої особи внаслідок свого діяння, але легковажно розраховує на їх відвернення (ч. 2 ст. 25 КК України) або злочинною недбалістю (особа не передбачала, що внаслідок її дій чи бездіяльності може настати смерть іншої особи, хоча повинна була і могла це передбачити (ч. 3 ст. 25 КК України).
Як зазначалось вище, положеннями ст. 24 КК України визначено, що умисел поділяється на прямий і непрямий. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ч. 3 цієї статті).
Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.
Отже, кваліфікація дій як вбивство через необережність (ст. 119 КК України) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого ст. 115 КК України, за умови, якщо було вчинено вбивство, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Висновком судово-психіатричного експерта № 371 від 19.05.2025 установлено, що на момент інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення він не перебував у стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання; у будь-якому вираженому емоційному стані, який міг суттєво вплинути на його та свідомість та не перебував в стані вираженого емоційного збудження або вираженого емоційного напруження, що можуть розглядатись як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання.
В судовому засіданні безпосередній свідок події ОСОБА_8 , який близько місяця проживав в одному будинку з потерпілим та обвинуваченим, стверджував, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не було ворожби чи відкритого конфлікту, траплялися непорозуміння, але вони не набували такого рівня, щоб у обвинуваченого виник умисел на вбивство. Конфліктні ситуації з приводу зловживання алкоголем та безладу за місцем проживання мали місце неодноразово, але того дня незначна побутова штовханина, відбулася між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . Безпосередньо перед подією, коли ОСОБА_4 йшов до своєї спальні, і майже відразу вийшов з автоматом в руках, ніяких конфліктів не було, жодних погроз в бік потерпілого обвинувачений не озвучував. 
Свідок ОСОБА_10 , який в силу посади обізнаний про взаємовідносини військовослужбовців, повідомив, що йому відомо лише про якісь словесні перепалки з приводу порядку, але таких відносин між обвинуваченим та потерпілим, щоб було відомо про те, що йде до того, що ОСОБА_4 може застосувати зброю йому відомо не було. На думку свідка, конфлікті відносини між ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не виходили за межі нормальної побутової ситуації, коли є старший, який чогось вимагає, але комусь це не подобається. Ситуація не переходила межі розумного. 
Одночасно обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що взяв автомат у своїй кімнаті не для того, щоб вбити ОСОБА_7 , а щоб піти до штабу та повідомити про поведінку ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 , які зловживали алкогольними напоями. Коли виходив зі своєї кімнати, то дійсно тримав автомат у руках, а не на плечі, оскільки розмір дверного проходу цього не дозволяв. Зазначене узгоджується із відеозаписом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 , який проведений безпосередньо на місці події. На ньому видно, що учасники слідчого експерименту у дверних проходах будинку майже торкаються головами верхніх частин дверних коробок. Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні також повідомляв, що дверний пройом до спальні ОСОБА_4 маленький, з двома дверима. За таких обставин вихід людини з автоматом саме на плечі вочевидь є ускладненим.
В подальшому за свідченнями ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які є узгодженими між собою, ОСОБА_7 побачив як ОСОБА_4 виходить з кімнати, тримаючи автомат в руках, підхопився з кроваті та, зробивши рух в бік обвинуваченого, схопився за ствол автомата, намагаючись відібрати його силою. Саме в цей момент автомат був направлений на потерпілого, і відбувся постріл. 
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_7 вчинив так, оскільки побачив як в його бік іде людина з автоматом, і з метою власного захисту кинувся до ОСОБА_4 відбрати автомат. 
ОСОБА_4 підтвердив, що не розрядив автомат після повернення з позицій, коли виходив з кімнати з автоматом в руках, поставив на запобіжник, але коли вони з ОСОБА_7 удвох тягнули автомат кожен на себе, його рука змістилась, знявши запобіжник, і пролунав постріл. 
Зазначене пояснює розбіжності у показах обвинуваченого в частині напрямку раньового каналу, які встановлені висновком експерта № 52 (т. 2, а.с. 107-121), оскільки безпосередньо перед пострілом автомат був у руках двох осіб та у певній динаміці одночасно.
Відразу після того як відбувся постріл ОСОБА_4 пішов до найближчого будинку, де проживали інші військовослужбовці, повідомив про вчинене і просив викликати керівництво та швидку. 
Таким чином, суд приходить до висновку про спроможність показань ОСОБА_4 про те, що він не мав умислу та наміру вбити ОСОБА_7 , а взяв автомат, в патроннику якого перебував патрон, збираючись залишити будинок, і в ході сутички з потерпілим, який силою намагався відібрати автомат, усвідомлено не володіючи зброєю в повному обсязі через втручання потерпілого, здійснив постріл в останнього.
Зазначене безумовно вказує на недбалість, а не на спрямованість дій обвинуваченого саме на умисне позбавлення життя потерпілого.
Суд враховує дані про спосіб і знаряддя злочину, те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, за ним закріплено зброю, і він упевнено володіє правилами поводження зі зброєю. Однак, незважаючи на те, що у закритому приміщенні невеликого розміру поряд з ним перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обидва у стані сильного алкогольного сп`яніння, що підтвердили усі свідки та відповідні медичні висновки, тримав автомат в руках зарядженим в позиції майже паралельно полу дулом в бік потерпілого, а тому, незалежно від його поведінки (навіть якщо ОСОБА_7 не чинив би жодних активних дій), була велика ймовірність того, що у такий спосіб можна заподіяти смерть потерпілого.
Дії ОСОБА_4 , виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації поранень, поведінки винного і потерпілого, що передувала події, а також після неї, їх стосунків, судом не розцінюються як дії, які вказують на наявність умислу на позбавлення життя, оскільки як пояснили свідки, допитані в судовому засіданні, обвинувачений не висловлював погроз, між ним та потерпілим не було відкритих конфліктів чи ворожби, єдиний очевидець події не вказує на цілеспрямоване здійснення пострілу, показання ОСОБА_4 про обставини, за яких відбувся постріл, узгоджуються з доказами, які досліджені в судовому засіданні.
Отже, твердження сторони обвинувачення про те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 сталася словесна сварка, в ході якої останній, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння смерті ОСОБА_7 , взяв до рук закріплений за ним автомат АК-74 5,45 мм, с/н № НОМЕР_1 , патрон якого перебував в патроннику, та, перебуваючи на відстані не більше 1 м, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання здійснив 1 (один) прицільний постріл в ділянку черевної порожнини ОСОБА_7 , не доведено належними та допустимими доказами, а є припущеннями, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що загибель ОСОБА_7 настала в результаті недбальства ОСОБА_4 . 
Разом із цим, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження озвучені потерпілим ОСОБА_6 відомості про те, що ОСОБА_7 спочатку був побитий, а потім отримав вогнепальне поранення у спину. Досліджені в судовому засіданні медичні документи та висновки експертів однозначно вказують на те, що вчинений ОСОБА_4 постріл спричинив поранення ОСОБА_7 саме в живіт, внаслідок чого і відбулися численні пошкодження внутрішніх органів. Щодо видимих травм носа, про які заявляє потерпілий, то з ілюстративної таблиці до протоколу огляду місця події від 23.02.2025 (фотокартки трупа ОСОБА_7 ) видно, що на обличчі потерпілого, у тому числі на носі, відсутні тілесні ушкодження. 
Також матеріалами справи не підтверджуються слова ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обговорювали можливість нанесення йому тілесних ушкоджень,. Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 цю обставину категорично заперечив.
Водночас, на думку суду, ОСОБА_4 не міг не розуміти, що бойова вогнепальна зброя є предметом підвищеної небезпеки - технічним засобом, що через свої фізичні властивості, через високу вражаючу здатність становить підвищений ризик для життя людей, і обвинувачений як особа у володінні якого був такий предмет допустив недбальство з її поводженням.
Всі досліджені судом докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, а саме вбивство, вчинене через необережність, і його вина саме у вчиненні цього злочину доведена під час судового розгляду.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особам, які вчинили кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проходження служби характеризується позитивно, проходив службу за мобілізацією, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позицію потерпілого, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України у виді позбавлення волі. Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України до обвинуваченого суд не вбачає, застосування цих положень буде явно несправедливим через м`якість покарання.
Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту закінчився 28.04.2026, підстави для обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу відсутні. 
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 14.02.2025 (момент його фактичного затримання і поміщення під варту) по 18.11.2025 (дата зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт) включно з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк перебування його під цілодобовим домашнім арештом з 19.11.2025 по 28.04.2026, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був. 
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Витрати на проведення судових експертиз покласти на ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалою слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 лютого 2025 року накладено арешт на майно, який слід скасувати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати. 
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня його затримання після набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 14.02.2025 по 18.11.2025 включно.
На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_4 під цілодобовим домашнім арештом з 19.11.2025 по 28.04.2026 включно, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз у сумі 4 775,40 грн.
Речові докази:
– мобільний телефон Redmi 9CNFC – повернути ОСОБА_4 ,
– автомат АК-74 № НОМЕР_4 ; магазин до автомата; 24 набої, що були в магазині до автомата – повернути до в/ч НОМЕР_3 ДПС 5 прикордонної застави;
– фрагмент тканини з ліжка з нашаруванням речовини бурого кольору; дві склянки (рюмки); дві металеві кружки; тканину для перев`язки з нашаруванням речовини бурого кольору; предмет схожий на гільзу з маркуванням 6085; пляшку з-під горілки «Байрактар» – знищити.
- кросівки, носки, штани 2 шт, футболку, флісову кофту, цигарки, які належали потерпілому ОСОБА_7 - передати родичам.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя        ОСОБА_1