Справа № 355/884/26 
Провадження № 2/355/980/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді Чехова С.І.
за участю секретаря   Котенко Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» Гедзь Ольги Віталіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» Гедзь О.В. з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму заборгованості за договором кредиту № 6727842 в розмірі 28 259,00 гривень, з яких: - 7 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 6 051,50 гривень - сума заборгованості за процентами; - 1 207,50 гривень - сума заборгованості за комісією; - 14 000,00 гривень - сума заборгованості за пенею/неустойкою; - 0,00 гривень - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 гривень та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 гривень.
З урахуванням заяви представника позивача адвоката Ткаченко Ю.О. про зменшення позовних вимог від 06 травня 2026 року позовні вимоги викладені наступним чином: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» суму заборгованості за договором кредиту в розмірі 14 259,00 гривень, з яких: 7 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 6051,50 гривень - сума заборгованості за процентами; - 1207,50 гривень - сума заборгованості за комісією; - 0,00 гривень - сума заборгованості за пенею/неустойкою; - 0,00 гривень - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 гривень та витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 гривень. (а.с. 57)
Означена заява мотивована тим, що у зв`язку з отриманням заперечень сторони відповідача проти нарахування пені/неустойки, а також з метою забезпечення ефективного, швидкого та справедливого розгляду справи, позивач вважає за доцільне зменшити позовні вимоги на суму пені.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит № 6727842 (договір кредиту), умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 7 000,00 гривень строком на 360 днів (з 26 вересня 2025 року по 20 вересня 2026 року) із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1207,50 гривень). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 350,00 гривень за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 425286, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору № 6727842 від 26 вересня 2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 7 000,00 гривень за посередництвом АТ «ЮНЕКС БАНК» в рамках договору про організацію переказу коштів на картки отримувачів № 03 від 21 березня 2024 року, оскільки переказ коштів з банківського рахунку кредитодавця на банківську картку/електронний платіжний засіб фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується довідкою АТ «ЮНЕКС БАНК» про успішне проведення платіжної операції № 034911399584 про переказ коштів в розмірі 7 000,00 гривень на картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно листа № 25/02/26-31391 від 25 лютого 2026 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № 034911399584 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов договору кредиту № 6727842.
Враховуючи викладені вище умови договору кредиту № 6727842 від 26 вересня 2025 року та додаткової угоди, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають - 0 гривень, заборгованість останнього за договором кредиту складає 28 259,00 гривень, зокрема: 7000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6051,50 гривень - сума заборгованості за процентами; 1207,50 гривень - сума заборгованості за комісією; 14 000,00 гривень - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0,00 гривень - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
В подальшому, кредитодавцем/первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище договором кредиту, зокрема: ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту № 6727842 від 26 вересня 2025 року Так, згідно п. 2.1.3. перехід від клієнта до фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта/кредитодавця до фактора/позивача вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимог № 1 від 25 лютого 2026 року - кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року в тому числі до відповідача в сумі 28259,00 гривень, з яких 7000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6051,50 гривень - сума заборгованості за відсотками, 1207,50 гривень - сума заборгованості за комісією, 14000,00 гривень - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0,00 гривень - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
Представник позивача від ТОВ «Фінпром Маркет» до судового засідання не з`явився, однак повідомив про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує просить задовольнити, проти розгляду справи заочно у разі неявки сторони відповідача не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, був належно повідомлений про час, місце розгляду справи, а саме на 08 червня 2026 року о 09 годині 15 хвилин, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «Фінпром Маркет» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, зменшити витрати на правову допомогу. Свою позицію мотивує тим, що позивач нараховує проценти за користування кредитними коштами не у відповідності до положень ЦК України, правових висновків Верховного Суду та не у межах встановлених строків кредитування. Позивач просить стягнути з відповідача процентну ставку, що явно суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Відповідач зазначив у відзиві, що позивачем не було надано до суду жодних доказів надання відповідачу кредитних коштів за спірним кредитним договором. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу. У матеріалах справи відсутня виписка по картковому рахунку. Позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам процесуального законодавства, перерахування позивачем грошових коштів на користь відповідача. Крім того, відповідач стверджує, що розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок із вказівкою на конкретний розмір заборгованості є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Відповідач наголошує у відзиві на тому, що позивачем не доведено розмір фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами договору , не доведено обґрунтованість нарахування відсотків, не надано до суду жодних доказів видачі відповідачу кредитних коштів за спірним кредитним договором. Окремо відповідач посилається на те, що позивач бажає стягнути з нього суму нарахованих процентів, яка у декілька разів перевищує суму (тіло) кредиту). На переконання ОСОБА_1 встановлений договором розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та суперечить встановленим обмеженням ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує як 50 % від суми кредиту, так і подвійну облікову ставку НБУ та становить більше ніж 15 % простроченого платежу. Відповідач заперечує проти стягнення з нього на користь позивача неустойки у розмірі 14000,00 гривень, посилаючись на приписи п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Щодо комісії ОСОБА_1 зазначає про несправедливість положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними.
Щодо доведення неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу, відповідач вказує, що заявлена позивачем сума витрат у розмірі 4500,00 гривень на правову допомогу не відповідає критеріям реальності, з огляду на те, що даний спір є спором незначної складності, а спірні правовідносини не передбачають дослідження і застосування адвокатом великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів. Представником позивача не надано розрахунків витрат на правову допомогу (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, - тому заявлена вимога про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.
06 травня 2026 року представник позивача подав відповідь на відзив, у якій просив цивільну справу розглядати у відсутності представника позивача; а позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задовольнити в повному обсязі, зокрема, з огляду на те, що твердження відповідача, стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок відповідача: - довідка АТ «ЮНЕКС БАНК» про здійснення платіжної операції № 034911399584; лист № 25/02/26-31391 від 25 лютого 2026 року, виданий позикодавцем/ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту відповідача/клієнта онлайн-позики на підставі платіжної інструкції № 034911399584 від 26 вересня 2025 року.
Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву зводяться до того, що зазначені вище документи не є належними та допустимим доказами. Всі кошти за даними договорами надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачем, то всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ № 705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. (п. 5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ № 705 від 05 листопада 2014 року вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань). Таким чином, як стверджує представник позивача, в матеріалах цивільної справи містяться докази перерахування коштів відповідачу, а посилання відповідача стосовно відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок відповідача є безпідставними, оскільки саме боржник/відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав/має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. ОСОБА_1 , будучи стороною вказаного правочину, мав можливість надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження того, що відповідні кошти не зараховувались на його карткові рахунки, указані у договорах, у період часу, про який стверджує позивач, або того, що карткові рахунки йому не належать, оскільки лише відповідач має доступ до свого рахунку. У разі заперечень проти позову, обов`язок доведення їх відповідними доказами покладено саме на відповідача відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України.
Щодо нарахування комісії за договором кредиту № 6727842 від 26 вересня 2025 року у відповіді на відзив зазначено, що відповідно до пункту 2.2.8. договору встановлено комісію за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1207,50 гривень). Згідно з п. 6.2. договору за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником відповідно до умов договору. Розмір комісії, яка нараховується за надання кредиту визначений п.п. 2.2.8. п. 2.2. договору. Отже, нарахування комісії за надання кредиту є правомірним та таким, що повністю відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Вказана комісія прямо передбачена положеннями договору кредиту, з якими позичальник був належним чином ознайомлений, погодився при його укладенні та прийняв на себе обов`язок їх виконання.
Представник позивача вважає, що ним у повному обсязі доведено витрати на правничу допомогу, адже до позовної заяви було додано належні та допустимі докази понесення таких витрат, зокрема договір про надання правничої допомоги, документи, що підтверджують обсяг та характер наданих послуг, а також платіжні документи, які свідчать про фактичну сплату відповідної грошової суми. Зазначені докази відповідають вимогам ЦПК України, підтверджують реальність, обґрунтованість та співмірність витрат на правничу допомогу. Крім того, розмір витрат на правничу допомогу є розумним з урахуванням складності справи, обсягу підготовлених процесуальних документів, витраченого часу та значення справи для позивача. Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували понесення вказаних витрат або свідчили про їх надмірність, у зв`язку з чим підстави для зменшення розміру заявлених витрат відсутні.
Дослідивши матеріали справи у повному обсязі, суд приходить до висновку про можливе часткове задоволення заявлених позовних вимог, оскільки:
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі.
Судом досліджені матеріали справи у повному обсязі, а саме:
Копію договору кредитної лінії (Надійний) № 6727842 від 26 вересня 2025 року (далі - договір), укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник), згідно п. 2.1 якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (кредит), на погоджений умовами договору строк (строк кредиту), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. 2.1.1. Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник підтверджує, що не має наміру використовувати отриманий кредит із метою, яка є забороненою відповідно до діючого законодавства, у тому числі не має наміру ініціювати переказ отриманого за цим договором кредиту на рахунки організаторів азартних ігор для участі в азартних іграх. 2.1.2. Вид фінансової послуги, що надається відповідно до умов договору - надання коштів у кредит. Означений договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 425286 позичальника ОСОБА_1 (а.с. 8 зворотна сторона -а.с. 10).
Відповідно до п. 2.2 договору параметри та умови кредиту: 2.2.1. сума кредиту 7000,00 гривень (сім тисяч гривень нуль копійок). 2.2.2. Строк кредитування/строк договору 360 днів. 2.2.3. Розмір першого обов`язкового платежу 3202,50 гривень. 2.2.4. Період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11. 2.2.5. Дата сплати першого обов`язкового платежу 25 жовтня 2025 року.
Згідно з п.п. 2.2.7 договору тип кредиту - невідновлювальна кредитна лінія.
Комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1207,50 гривень). Дата надання кредиту: 26 вересня 2025 року; дата повернення кредиту: 20 вересня 2026 року; процентна ставка/ день (фіксована): 0.95 %; орієнтовна загальна вартість кредиту: 32147,50 гривень; Неустойка, грн./день: 350,00 гривень; загальні витрати за кредитом: 25147,50 гривень (п.п. 2.2.8 договору).
Як передбачено п. 2.3. договору орієнтовна реальна річна процентна ставка 3194,73%. Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2.2. п. 2.2. договору та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, а також на припущенні, що позичальник не буде здійснювати дострокового виконання умов договору, не буде збільшувати суму кредиту та не буде допускати порушення умов договору. 2.3.1. Денна процентна ставка/день 0.998%. Розрахунок денної процентної ставки, з урахуванням показників, визначених умовами договору, здійснюється за наступною методикою: (загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії договору: 25147,50 гривень)/(Загальний розмір споживчого кредиту (сума кредиту): 7000,00 гривень)/(строк дії договору: 360 днів)?100% = 0,998 відсотків в день. Протягом строку дії договору тарифи та комісії за фінансовою послугою, а також за додатковими та/або супутніми послугами кредитодавця чи третіх осіб, що надаються під час укладення договору (якщо такі передбачені умовами договору), залишаються незмінними. Тарифи та комісії за фінансовою послугою, а також за додатковими та/або супутніми послугами кредитодавця чи третіх осіб, що надаються під час укладення договору (якщо такі передбачені умовами договору) можуть бути змінені виключно на підставі додаткової угоди, яка укладається між позичальником та кредитодавцем. Інформація про умови, що дозволяють зміну процентної ставки або розміру комісії за надання кредиту. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Ставка комісії за надання кредиту не може бути збільшена кредитодавцем в односторонньому порядку.
Як слід з п. 2.5 договору максимальний кредитний ліміт, доступний для позичальника відповідно до умов цього договору, становить 7000,00 гривень. Даний ліміт є максимальною сумою коштів, яку кредитодавець може надати позичальнику в рамках цього договору на умовах повернення, сплати процентів, комісій за надання кредиту та інших передбачених договором платежів. Позичальник має право використовувати кошти в межах встановленого кредитного ліміту протягом строку дії договору.
Відповідно до п. 2.8. договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з першого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором.
В дату повернення кредиту позичальник має повернути кредитодавцю останній мінімальний обов`язковий платіж, в який входить сума отриманого кредиту, вказана в п.п. 2.2.1 п. 2.2 договору, та фактично нараховані проценти. У випадку користування позичальником кредитом впродовж усього строку кредитування, визначеного в п.п. 2.2.2 п. 2.2. договору без допущення порушення умов договору, сума до сплати позичальником в дату повернення кредиту становить 32147,50 гривень. (п. 2.9. договору).
Згідно з п. 2.10. договору перерахування кредиту позичальнику відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) днів з моменту укладення договору. Кредитодавець не несе відповідальність за затримку перерахування коштів, що спричинена діями третіх осіб.
Позичальник несе відповідальність за правильність наданих кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок (п. 2.11 договору).
Як передбачено п. 5.1. договору перед укладанням (підписанням) договору, позичальник ознайомлюється з Паспортом споживчого кредиту та Офертою, що містить в тому числі проект договору, Політикою конфіденційності, Правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СlickСredit», іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на Сайті кредитодавця: інформацію, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних».
Відповідно до п. 6.1. договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування кредитом (його залишком), за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором та підлягають сплаті періодично кожні 30 календарних днів з дати надання кредиту у складі першого обов`язкового платежу та мінімальних обов`язкових платежів відповідно до п.п. 2.2.4. п. 2.2. та п.п. 2.2.5. п. 2.2. договору.
Копію Заявки-опитувальника клієнта ОСОБА_1 від 26 вересня 2025 року, що містить його персональні дані, заповненням якої він надав згоду на отримання фінансового кредиту. (а.с. 10 зворотна сторона).
Копію довідки про ідентифікацію за підписом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», з якої слід, що було підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні договору № 6727842, одноразовий ідентифікатор 425286, 26 вересня 2025 року, 23:02:41, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ідентифікація клієнта за посередництвом системи BankID НБУ: 01 червня 2025 року, 14:44:08, monobank (а.с. 10 зворотна сторона).
Копію листа за підписом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» В. Білана за вих. № 25/02/26-31391 від 25 лютого 2026 року, згідно з яким з метою надання вичерпної інформації щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн-позик, право вимоги яких відступлено, означене товариство надало інформацію такого змісту: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , договір № 6727842, номер платежу: 034911399584 (а.с. 11).
Копію листа за підписом операційного директора АТ «Юнекс Банк» В. Махноносової за вих. № 21-5231 від 03 березня 2026 року, наданого у відповідь на лист директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» В. Білана № 27/02/26-61 від 27 лютого 2026 року щодо уточнення інформації про проведення платежу згідно умов договору про організацію переказу коштів на картки отримувачів № 03 від 21 березня 2024 року, відповідно до якого операція «Переказ на картку» за даними наведеними нижче, була проведена успішно: сума: 7000,00 гривень; дата проведення операції: 26 вересня 2025 року, 23:02, номер платіжної картки: НОМЕР_1 , статус операції: успішна, номер транзакції: 034911399584 (а.с. 11).
На виконання ухвали Баришівського районного суду Київської області від 29 квітня 2026 року АТ «Універсал Банк» надав суду інформацію про те, що на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) банком було емітовано банківську картку № НОМЕР_3 . (а.с. 53). Крім того надано виписку про рух грошових коштів по рахунку, відкритому до платіжної картки № НОМЕР_3 за період з 26 вересня 2025 року по 29 вересня 2025 року, з якої слід, що 26 вересня 2025 року на означений картковий рахунок було здійснено зарахування коштів у сумі 7000,00 гривень (а.с. 54).
Як слід з копії розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № 6727842 від 26 вересня 2025 року, наданого первісним кредитором - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - загальна заборгованість станом на 27 лютого 2026 року становить: 28259,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту: 7000,00 гривень; заборгованість за відсотками: 6051,50 гривень; заборгованість за пенею: 14 000,00 гривень; заборгованість комісією: 1207,50 гривень. (а.с. 8)
Копію розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором позики № 6727842 від 26 вересня 2025 року за період з 24 лютого 2026 року по 26 березня 2026 року, складеного ТОВ «Фінпром Маркет», з якого слід, що загальна заборгованість за означеним договором становить 28 259,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту: 7000,00 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами: 6 051,50 гривень; заборгованість за нарахованою пенею: 14 000,00 гривень; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією: 1 207,50 гривень. (а.с. 6)
Копію вимоги від 26 грудня 2025 року, з якої слід, що у зв`язку з затримкою сплати ОСОБА_1 заборгованості за договором кредитної лінії (Надійний) від 26 вересня 2025 року № 6727842 на понад два календарних місяці, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», керуючись умовами договору повідомило його про прострочення платежу/платежів та звертається з вимогою повернення кредиту. (а.с. 14 зворотна сторона)
Копію договору факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт), відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. (а.с. 11-12).
Згідно з п. 2.1 договору факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в наступному порядку: 2.1.1 клієнт формує та надає фактору інформацію згідно з реєстром прав вимоги, необхідну для оцінки заборгованостей боржників, шляхом направлення такої інформації на електронну пошту фактора за формою, погодженою сторонами у відповідному додатку до договору. 2.1.2 У випадку погодження такої інформації, фактор формує реєстр права вимоги та надсилає клієнту підписаний скан такого реєстру електронною поштою, а протягом наступного робочого дня - надсилає 2 (два) екземпляри підписаного реєстру в паперовому вигляді або у вигляді електронного документу, підписаного кваліфікованим електронним підписом уповноважених представників сторін у порядку, передбаченому цим договором за допомогою сервісу для обміну електронних документів «ВЧАСНО».
Копію реєстру прав вимоги № 1 від 25 лютого 2026 року, складеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт), відповідно до якого клієнт відступає факторові право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року, згідно з означеним реєстром, де під номером 473 міститься боржник ОСОБА_1 , договір № 6727842 від 26 вересня 2025 року, сума заборгованості разом: 28259,00 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом: 7000,00 гривень, сума заборгованості за процентами за користування: 6051,50 гривень, неустойка: 14000,00 гривень, комісія за надання позики (кредиту): 1207,50 гривень (а.с. 12).
Копію платіжної інструкції № 579945924.1 від 25 лютого 2026 року, з якої слід, що ТОВ «Фінпром Маркет» здійснило на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» оплату за договором факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року згідно з Реєстром прав вимог №1 від 25 лютого 2026 року на суму 4023422.42 гривень (а.с. 12 зворотна сторона).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Як слід з ч.1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно п.п.5,6,7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» слід, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
За ч. 1 ст. 526 ЦК України слід, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як слід з ст. 536 ЦК України, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Підпис одноразовим ідентифікатором є одним із видів електронних підписів.
У свою чергу, поняття «електронний підпис» визначається в чинному Законі України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за п. 15 ч. 1 ст. 1 якого електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.
Отже, загалом електронний підпис не обов`язково має бути нанесений чи інакше вбудований у документ, який ним підписується, достатньо того, щоб він будь-яким способом додавався до підписуваного електронного документа або принаймні логічно з ним пов`язувався.
Такого висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23.
Враховуючи викладене вище, у суду не виникло сумніву про те, що первісний кредитор - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконав вимоги закону, уклав з відповідачем договір № 6727842 від 26 вересня 2025 року, користуючись Законом України «Про електронну комерцію». Відповідач у свою чергу, використовуючи своє право згідно укладеного договору, підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором та отримав кредитні кошти, які використовував на власний розсуд.
Зважаючи на те, що договір № 6727842 від 26 вересня 2025 року є чинним і його умови недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися, суд дійшов висновку, що сторони погодили усі істотні умови означеного договору, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на оплату усіх зазначених у ньому платежів (в тому числі процентів), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані.
Незгода позичальника з умовами договору щодо нарахування та сплати процентів за користування коредитом за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання за даних обставин не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилалася на те, що позивач не довів належними доказами виникнення у відповідача заборгованості за кредитним договором № 6727842 від 26 вересня 2025 року.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Як передбачено пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Зазначений висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16, від 27 лютого 2025 року у справі № 522/18779/15.
На виконання ухвали Баришівського районного суду Київської області від 29 квітня 2026 року АТ «Універсал Банк» направлено до суду виписку про рух грошових коштів по рахунку, відкритому до платіжної картки № НОМЕР_3 (що згідно наданої АТ «Універсал Банк» інформації була емітовна на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) за період з 26 вересня 2025 року по 29 вересня 2025 року, з якої слід, що 26 вересня 2025 року на означений картковий рахунок було здійснено зарахування коштів у сумі 7000,00 гривень (а.с. 54).
Означеною випискою, якій суд надає оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджуються обставини видачі кредиту та його розмір.
Суд відхиляє доводи відповідача шодо недоведеності заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості з огляду на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором підтверджує наявність такої заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі. Правильність означеного розрахунку відповідачем не спростовано, контррозрахунку заборгованості не надано.
Як слід за ст. 1077 ЦК України, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За ст. 1078 ЦК України слід, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
З ст. 514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).
За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
За ст.1082 ЦК України слід, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
У змагальному процесі кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.
Суд звертає увагу на те, що, заперечуючи факт отримання ним коштів за договором, відповідач не надав доказів (зокрема, виписки з його карткового рахунку), які б спростовували факт зарахування коштів, а також не заявляв клопотань про витребування таких доказів судом.
Отже, сторона позивача, яка має право на господарську діяльність з надання фінансових послуг, отримавши право на витребування кредитних коштів в праві вимагати від відповідача ОСОБА_1 їх повернення. У суду не виникло сумніву у порушенні закону з боку сторони позивача оскільки відповідач не виконав укладений ним договір з кредитором, своєчасно не повернув кредитні кошти та проценти за користування кредитними коштами. З таких підстав позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 7000,00 гривень - заборгованості за основною сумою боргу та 6051,50 гривень - суми заборгованості за процентами, всього: 13051,50 гривень, законні та підлягають задоволенню.
Стосовно заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми заборгованості за комісією у розмірі 1207,50 гривень, суд приходить до висновку, що в цій частині заявлених позовних вимог слід відмовити з таких підстав.
Як слід з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. З таких підстав в цій частині заявлених позовних вимог слід відмовити.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 гривень, надавши:
Копію договору № 25-08/5/ФП про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року, укладеного між адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна» та ТОВ «Фінпром Маркет» (а.с. 12 зворотна сторона - а.с. 13).
Копію витягу з Акту № 9ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 02 березня 2026 року за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, що є додатком № 2 до означеного договору про надання правничої допомоги, з якого слід, що відносно боржника ОСОБА_1 адвокатом було надано ТОВ «Фінпром Маркет» послуги загальною вартістю 4500,00 гривень (а.с. 13 зворотна сторона).
Копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги - додатку № 1 до договору №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (клієнт), з однієї сторони, та адвокат «Ткаченко Юлія Олегівна» на підставі договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року підтверджують той факт, що клієнт передав, а адвокат прийняв на себе зобов`язання надати наступну правничу допомогу щодо таких справ: під номером 473 складання позовної заяви, представництво в суді, ОСОБА_1. (а.с. 14)
Копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579946018.1 від 25 березня 2026 року про сплату ТОВ «Фінпром Маркет» на користь Ткаченко Ю.О. 216000,00 гривень з призначенням платежу: «оплата згідно акту №9ФП приймання наданої правничої допомоги від 02 березня 2026 року за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року без ПДВ. (а.с. 14)
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідачем заявлено заперечення щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, у яких він посилається на те, що заявлена позивачем сума витрат у розмірі 4500,00 гривень на правову допомогу не відповідає критеріям реальності, з огляду на те, що даний спір є спором незначної складності, а спірні правовідносини не передбачають дослідження і застосування адвокатом великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, на ненадання розрахунків витрат на правову допомогу (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги).
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи викладене вище, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з огляду на часткове задоволення позовних вимог та приписи п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4118,85 гривень.
Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки стороною позивача був сплачений судовий збір у сумі 2662,40 гривень, було задоволено частину позовних вимог, з 14 259,00 гривень позовних вимог, задоволено 13051,50 гривень (13051,50х100):14 259,00=91,53%, судовий збір 2662,40 гривень задоволено 91,53%, (2662,40х91,53%):100%= 2433,89 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,4,12,13, 81, 89, 128, 141, 223, 229, 263-265 ЦПК України, ст. ст.6, 205, 207, 526,625,626, 628, 638,639,1048,1050,1052,1054, 1077, 1082 ЦК України, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» Гедзь Ольги Віталіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, банківські реквізити НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку-334851) суму заборгованості за договором кредиту №6727842 в розмірі 13051 (тринадцять тисяч п`ятдесят одна) гривень 50 копійок з яких: 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок - заборгованість за основною сумою боргу; 6051 (шість тисяч п`ятдесят одна) гривень 50 копійок сума заборгованості за процентами.
В іншій частині позовних вимог у сумі 1207 (одна тисяча двісті сім) гривень 50 копійок гривень, як сума заборгованості за комісією, відмовити у зв`язку з необґрунтованістю заявлених позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, банківські реквізити НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку-334851) понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2433 (дві тисячі чотириста тридцять три) гривень 89 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, банківські реквізити НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку-334851) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4118 (чотири тисячі сто вісімнадцять) гривень 85 копійок.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 09 червня 2026 року.

Суддя Баришівського
районного суду       С. І. Чехов