Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.2026  	Справа №607/26770/25 Провадження №2-а/607/30/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді     Дуди О.О.
за участю секретаря судового засідання   Малицької І. В.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача Вербицького О. Р.
представника відповідача Климчук О. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Вербицький Олег Романович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Вербицький О. Р. звернувся до суду із позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6313442 від 10.12.2025, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що постановою командира взводу 1 взводу 4 роти 1 батареї Управління патрульної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Станько Сергія Петровича серії ЕНА №6313442 від 10.12.2025 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.4 статті 126КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 204000 гривень. Зокрема, у постанові поліцейським вказано про те, що «10.12.2025 00:23:00 м. Тернопіль, вулиця Січових Стрільців, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним FORD GALAXE днз НОМЕР_1 без права керування транспортними засобами, а саме будучи позбавленим права керування Тернопільським міськрайонним судом від 07.07.2024р строком на 5 років, чим порушив п.2.1.а ПДР -керування ТЗ особою, позбавленою права керування Т3». Станом на даний час, у позивача відсутні матеріали відеозаписів, котрі прописані в оскаржуваній постанові і із запитом про які позивач звернувся до відповідача. Вважає постанову серії ЕНА №6313442 від 10.12.2025 року протиправною, необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, винесену з порушенням вимог статей 245, 268, 276, 280, 283 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи; при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в моїх діях є умисні чи вчинені з необережності ознаки правопорушення, за яким законом встановлено адміністративну відповідальність і за порушення яких його піддано обвинуваченню з накладенням адміністративного стягнення, відсутні будь-які докази вчинення мною адміністративного правопорушення, зокрема щодо факту керування ним автомобілем; при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови поліцейським не з`ясовувались його анкетні дані, не забезпечено йому права, визначені статтею 268 КУпАП, зокрема право скористатись правовою допомогою адвоката. Так, 10.12.2025 року в нічну пору доби він знаходився коло входу в ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 позаду автомобіля марки FORD GALAXE днз НОМЕР_2 , що був припаркований в дворі будівлі, коли до автомобіля під`їхав автомобіль патрульної поліції, з якого вийшло двоє поліцейських і один з яких запитав його чи знає причину зупинки цього транспортного засобу. На це він відповів, що причини зупинки ТЗ йому не відомі, оскільки він не водій, а на запитання поліцейського про те, де водій, він відповів, що його сюди доставив військовий з ТЦК та СП для перевірки документів, котрий зайшов у будівлю перевіряти дані про нього, оскільки при собі він не мав документів. Після цього, один з поліцейських сказав, щоб він представився, він представився і показав їм дані в телефоні з резерв+, що він не військовозобов`язаний, а являється військовим. Після цього один із поліцейських сказав, що вони вважають, що саме він є водієм транспортного засобу і поставили йому вимогу пройти обстеження на стан алкогольного сп?яніння, на що він відповів, що згідний пройти перевірку на стан сп?яніння після надання поліцейськими йому доказів, що саме він керував транспортним засобом. На це поліцейські його запитали чи він відмовляється від обстеження на драгері, на що він відповів, що не відмовляюсь, і готовий навіть проїхати в лікарню, якщо вони нададуть йому докази, що саме він керував транспортним засобом, на що поліцейські відповіли, що не зобов?язані йому надавати які-небудь докази. В цей час до них під`їхало іще два автомобілі патрульної поліції, котрих, мабуть, на підмогу собі викликали поліцейські, та почали погрожувати йому затриманням. Після цього він зателефонував на лінію 102 та здійснив виклик оперативної групи внаслідок отриманих неправомірних погроз від поліцейських. Один із поліцейських, котрі вимагали від нього проходження на стан алкогольного сп`яніння, сказав до інших поліцейських, щоб вони їхали геть, бо їм це не потрібно, а через деякий час прийшли працівники поліції за його викликом та відібрали у нього пояснення з приводу виклику, після чого сіли у службовий автомобіль працівників патрульної поліції і спілкувались із ними, а потім пішли, сказавши йому що повідомлять його про результати виклику. У подальшому, з автомобіля патрульної поліції вийшов працівник поліції і почав йому зачитувати його права згідно статті 268 КУпАП, на що він заявив, що має бажання мати адвоката і просив поліцейських забезпечити йому адвоката, оскільки свого адвоката у нього не має. Однак поліцейський йому відмовив у запрошенні адвоката для участі у справі про адміністративне правопорушення та почав зачитувати йому зміст постанови серії ЕНА №6313442 від 10.12.2025 року. Тобто, у даному випадку відбулося грубе порушення його прав як громадянина на належний захист від необґрунтованого обвинувачення, працівниками поліції складено на нього постанову про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.4 статті 126 КУПА та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 20400,00 гривень без будь-яких належних і допустимих доказів вчинення саме ним даного правопорушення. Згідно вимог статей 280 та 282 КУпАП, безпосередньо в даному випадку, поліцейський Мороз М.Я. при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього зобов`язаний був надати йому можливість забезпечити його права на правову допомогу адвоката, передбачені статтею 268 КУПАП, з`ясувати чи було вчинено ним адміністративне правопорушення та чи винен він в його вчиненні, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати усі обставини та причини, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі отримати та зафіксувати у встановленому порядку мої пояснення чи перебував він у транспортному засобі, хто кермував транспортним засобом, з`ясувати правову природу перевірки документів у нього та визначення підстав для ствердження що саме він був водієм автомобіля, встановити чи є свідки вчинення саме ним порушень правил дорожнього руху та вимог судової заборони, а також зібрати інші докази, котрі б обґрунтовано свідчили, що саме він керував автомобілем в порушення вимог п.п. 2.1.а. ПДР України. Протокол у справі про вчинення адміністративного правопорушення поліцейськими не складався, а також не відбиралися у нього чи у можливих свідків пояснення по суті адміністративного правопорушення, не забезпечено йому можливість скористатись правом на правову допомогу адвоката. Пунктом 2.1. підпункт «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність для водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, як вбачається із наведених вимог пунктів Правил дорожнього руху в Україні та норм законодавства, якими передбачено відповідальність за порушення цих Правил, дані норми Правил встановлюють обов`язкові вимоги для виконання саме водіями транспортних засобів, котрі не стосуються пішоходів чи пасажирів таких транспортних засобів, і відповідальність, що встановлена за порушення чи недотримання означених Правил дорожнього руху передбачена саме для водіїв транспортних засобів, а не для їх пасажирів чи пішоходів. У свою чергу, він чітко стверджую, що жодних порушень чи заборон судових рішень він не допускав. Враховуючи те, що доказів порушення ним 10.12.2025 року правил дорожнього руху не представлено - відповідно постанова командира взводу 1 взводу 4 роти 1 батареї Управління патрульної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Станько Сергія Петровича серії ЕНА №6313442 від 10.12.2025 року - є незаконною та підлягає скасуванню. За таких підстав позивач просить прийняти рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову командира взводу 1 взводу 4 роти 1 батареї Управління патрульної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Станько Сергія Петровича серії ЕНА №6313442 від 10.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20400,00 гривень за порушення вимог п.2.1 «а» ПДР України, та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
24.12.2025 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
09.01.2026 року представник відповідача подала відзив на позов. Вказавши, що як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6313442 від 10 грудня 2025 року за ч.4 ст. 126 КУпАП було встановлено, що 10 грудня 2025 року о 00 год. 23 хв в м. Тернополі по вул. Січових Стрільців, 2 водій керував транспортним засобом(далі Т3) FORD GALAXY Д. Н. 3. АТ 0232 ІА будучи позбавленим права керування, терміном на 5 років постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 року, чим порушив п.2.1 а) ПДР - керування ТЗ особою, позбавленою права керування Т3. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 року у справі №607/10374/24. Про позбавлення права керування ОСОБА_1 терміном на 5 (п?ять) років додано до матеріалів справи. 10 грудня 2025 року в м. Тернополі по вул. Січових Стрільців, 2 близько 00 год. 23 хв працівниками поліції було здійснено зупинку керованого позивачем Т3, після чого на долученому до матеріалів справи відеозаписі з Н/К №472554 в період часу з 00 год. 23 хв по 00 год. 25 хв поліцейський представився та повідомив причину зупинки де зазначав, що позивач керує ТЗ в період комендантської години, що є заборонено посилаючись на п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», а саме якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху. В період часу з 01 год. 47 хв по 01 год. 54 хв проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення по факту керування ТЗ ОСОБА_1 будучи позбавленим права керування на 5 років постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 року справа №607/10374/24. Водія ознайомлено із ст.63 Конституції України та з правами за ст. 268 КУпАП.В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач заявив клопотання, про надання йому правової допомоги, а саме адвоката працівниками поліції на місці зупинки Т3. Працівник поліції повідомив, що позивач може самостійно скористатись послугами адвоката, та те, що він не є затриманий, а відтак поліція не повинна забезпечувати адвоката, якщо особа не є затриманою (в ході оформлення адміністративних правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці зупинки Т3). Отже, позивач жодним чином не був позбавленим права скористатись правничою допомогою шляхом виклику адвоката на місце події або перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на іншу дату для залучення представника. Також було задоволено клопотання позивача, щодо ознайомлення з доказами. Працівником поліції надано відео з автомобільного реєстратора службового ТЗ (долучено до матеріалів справи та вписано в графу 7 оскаржуваної постанови), з огляду даного відео можна дійти до висновку, що саме ОСОБА_1 керував Т3 (після зупинки керованого позивачем ТЗ зафіксовано, як позивач виходить з автомобіля із водійських дверей). Після чого поліцейський повідомив своє рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, ознайомлено із строками оплати та оскарження постанови, а також із оскаржуваною постановою в період часу з 01 год. 54 
хв по 01 год. 55 хв, де позивач поставив підписи у відповідних графах та отримав копію постанови. Отже, можна зробити висновок, що оскаржувана постанова винесена законно та з дотриманням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так як поліцейським був здійснений повний розгляд справи про адміністративні правопорушення, здійснено оцінку доказів та ознайомлено зі змістом постанови. Всі твердження позивача спростовуються наявними по справі доказами та мають на меті уникнення адміністративної відповідальності. За таких обставин, на підставі вищевикладеного просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Згідно із пояснень свідка ОСОБА_2 , який у судовому засіданні надав пояснення, вказавши, що його призвали на службу і в грудні минулого року він самовільно залишив частину. Познайомившись із паном ОСОБА_3 , хотів повернутися до служби. Того вечора вони були в ресторані «Тропік» і вже повертались додому, він був за кермом автомобіля і був ще один друг із ними. В заді автомобіля сидів пан ОСОБА_3 і ще один друг, їхній знайомий. Їхали додому і знайомий почав кричати, що поліція і він розуміючи, що він в сзч і не дуже хотів зустрічатися із поліцією, розуміючи, що це комендантська година і він різко звернув. Після чого під`їхала поліція, вони вже зупинилися, розуміючи, що це може були ВСП, можуть викликати ВСП, перевірити документи, так як документів біля нього не було, тому що вони залишились в частині, був тільки телефон у якому встановлений додаток «Дія». Пан ОСОБА_3 сказав йому пересісти на пасажирське сидіння, а він вже дальше розбереться, щоб його не забрали ВСП. Він пересів, пан ОСОБА_3 вийшов із заднього сидіння з лівого і далі, що відбувалося то вже не знає. Документи на автомобіль були в бардачку автомобіля, а ключі у нього. Пан ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, проте вимагав доказів, що саме він перебував за кермом автомобіля. Вишньовський заявляв клопотання про надання правничої допомоги в чому йому відмовляли. 
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Вербицький О. Р. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві, та просили оскаржувану постанову скасувати.
Представник відповідача Климчук О. І. згідно із письмовим відзивом просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6313442 від 10.12.2025 року, 10.12.2025 о 00:23 в м. Тернопіль по вул. Січових Стрільців, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Galaxy ДНЗ НОМЕР_3 без права керування транспортними засобами, а саме будучи позбавленим права керування Тернопільським міськрайонним судом від 07.07.2024 року строком на 5 років, чим порушив п.2.1.(а) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень.
Не погоджуючись з прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Вербицький О. Р. звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 6 ст.55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Згідно з п. 8 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001. 
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Як встановлено судом під час вивчення матеріалів справи, відповідачем було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ним вимог п. 2.1 (а) ПДР, що виразилось у керуванні транспортним засобом при цьому бувши позбавленим права керуванням транспортним засобом.
За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимоги ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначений Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 ( далі - ПДР).
Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Тому доводи відповідача про порушення позивачем підпункту «а» пункту 2.1 ПДР у цій справі є підставним, оскільки він передбачає відповідальність за порушення водія механічного транспортного засобу права керування транспортним засобом відповідної категорії.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 7 КУпАП що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
При цьому слід зазначити про те, що у відповідності до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №660/575/16-а від 31.01.2018.
Відповідно до ч.4 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Пункт 2.1.(а) Правил дорожнього руху України, передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно із наданими доказами відповідачем, вбачається, що водій транспортного засобу відступив від вимог підпункту ''а'' пункту 2.1 Правил дорожнього руху, здійснивши рух транспортного засобу без права керування транспортними засобами, а саме будучи позбавленим права керування Тернопільським міськрайонним судом від 07.07.2024 року строком на 5 років.
Підтвердженням порушень вимог ПДР та норм КУпАП є надані поліцейськими відеоматеріали фіксації порушення, згідно із якими доводи позивача, спростовуються.
Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч.4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн відповідає вимогами чинного законодавства.
Відповідно до вимог пункту 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно допустив порушення ПДР, тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи тому позов до задоволення не підлягає.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №6313442 від 10.12.2025 року винесена відповідно до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.
Також відповідно до ч. 1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки з задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню з відповідача на корись позивача за рахунок бюджетних асигнувань не підлягають.
Згідно ознак, п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, вказує, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням ветерана НОМЕР_4 , а тому ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.
Керуючись статтями 55, 62 Конституції України, статтями 7, 9, 72-77, 139, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволені позову ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Вербицький Олег Романович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6313442 від 10.12.2025, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Головуючий суддя       О.О. Дуда