Справа № 331/3505/26
Провадження № 1-кп/331/731/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року м. Запоріжжя 
Олександрівський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши у судовому засіданні в м. Запоріжжі у спрощеному провадженні без виклику учасників обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12026087300000029 від 27.03.2026 року відносно
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, який має середню освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, який перебуває на посаді водія 3 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 1 механізованого батальйону, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді водія 3 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 1 механізованого батальйону, діючи умисно, в порушення вимог «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року, через соціальну мережу «WhatsApp» домовився з невстановленою особою про придбання посвідчення водія за обумовленою ціною, сплативши попередньо на банківську картку № НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 2000 гривень. 
Після чого, 27 березня 2026 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у відділенні «Нова Пошта» № 1 у селищі Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області отримав раніше замовлене посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В», «С» серії НОМЕР_3 , видане 18.03.2026 ТЦС 8042 на ім`я ОСОБА_3 , сплативши додатково за його виготовлення та доставку 11 750 грн. 
В подальшому, солдат ОСОБА_3 , з метою завершення реалізації умислу на незаконне використання завідомо підробленого документу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використав завідомо підроблений документ за наступних обставин: 
27.03.2026 о 09 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 3110», реєстраційний номер НОМЕР_4 , на автодорозі «Запоріжжя-Донецьк», 56 км у селищі Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області був зупинений працівниками поліції, які відповідно до покладених на них завдань здійснювали контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. 
В подальшому ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи про факт підроблення, на законну вимогу працівника поліції особисто надав останньому посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В», «С» серії НОМЕР_3 , видане 18.03.2026 ТЦС 8042 на ім`я ОСОБА_3 , яке відповідно до висновку експерта СЕ-19/108-26/6380-ДД від 31.03.2026 не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України, та виготовлене за допомогою термосублімаційного способу друку, основний друкований текст (персональні дані, яким заповнено досліджуваний бланк посвідчення з лицьового та зворотного боків включаючи серію та номер нанесено термотрансферним способом друку, тим самим використав завідомо підроблений документ.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , в порядку ст. 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , вбачається, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.
Обвинувачений ОСОБА_3 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив кримінальний проступок, проходить військову службу, під наглядом у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Інші види покарання, передбачені санкцією ч. 4 ст. 358 КК України, а саме, обмеження волі не може бути застосовано до обвинуваченого з огляду на те, що останній є військовослужбовцем, а покарання у вигляді пробаційного нагляду може позбавити його можливості виконувати військовий обов`язок в умовах воєнного стану.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню була проведена судова експертиза, висновок № СЕ-19/108-26/6380-ДД від 31.03.2026 року, вартість якої складає 3565 грн. 60 коп., то процесуальні витрати в силу ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.
Речові докази:
- бланк посвідчення водія із серійним НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться у сейф-пакеті Експертної служби МВС Україна № 5718107 - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон марки «Redmi 9А» в корпусі чорного кольору з сім карткою НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_6 , IMEI-2: НОМЕР_7 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 , вважати повернутим йому за належністю;
- DVD-R диск з відеозаписом з нагрудних камер працівників СРПП ВнП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за 27.03.2026 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом 30 днів з дня його отримання.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя         ОСОБА_1