Справа 206/7417/25 
Провадження 2/206/860/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року       м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді      Малихіної В.В.,
за участі секретаря      Тимченко Ю.А.,
позивача       ОСОБА_1 ,
представника позивача     ОСОБА_2 ,
відповідачки       ОСОБА_3 ,
представника відповідачки     ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа – Дніпровська міська рада про усунення перешкод в здійсненні права власності та користування земельною ділянкою, 

ВСТАНОВИВ: 

29 грудня 2025 року позивач звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра з позовом до  ОСОБА_3 , третя особа – Дніпровська міська рада про усунення перешкод в здійсненні права власності та користування земельною ділянкою. В обґрунтування даного позову представник позивача зазначив, що йому на праві власності належить частина квартири АДРЕСА_1 : 1/8 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.2004 року та 1/8 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.03.2015 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами. Відповідачці ОСОБА_3 належить частина квартири АДРЕСА_2 . Інший співвласник цієї квартири йому невідомий. Та обставина, що відповідачка ОСОБА_3 є власником нерухомості підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 450146674 від 31.10.2025 року. До 2000 року житловий будинок АДРЕСА_3 знаходився на балансі ВАТ «Дніпротрансбуд». Згідно акту № 20 від 01.12.2000 року житловий будинок АДРЕСА_3 був переданий у власність мешканцям, які приватизували квартири. Таким чином, з грудня 2000 року житловий будинок АДРЕСА_3 практично є безхазяйним, так як він не був прийнятий у власність територіальною громадою міста Дніпра згідно відповідного рішення територіальної громади та жодним підприємством по обслуговуванню житла будинок не обслуговується, тобто будинок не має управителя. Будинок АДРЕСА_3 , як багатоквартирний будинок, в якому є 4 квартири, належать його власникам – власникам квартир та нежитлових приміщень – як спільна сумісна власність. Будинок та прибудинкова територія знаходяться на земельній ділянці, яка є власністю територіальної громади в особі Дніпровської міської ради. Так, квартира АДРЕСА_4 , яка належить відповідачці ОСОБА_3 є крайньою. Всю земельну ділянку по периметру своєї квартири відповідачка обгородила парканом. Вся земельна ділянка, яка огороджена парканом, утримується відповідачкою в загромадженому всяким непотрібом стані, що підтверджується доданими фототаблицями. Крім того, відповідачка встановила паркан таким чином, що відгородила частину земельної ділянки навіть під його вікном. І саме на цій загородженій території вона протягом весни-осені утримує качок, які постійно створюють шум, через неприємні запахи неможливо відчинити вікно. На його прохання хоча б переставити паркан та звільнити земельну ділянку під його вікнами, відповідачка реагує неадекватно, висловлюється на його адресу та на адресу його дружини нецензурною лайкою. Крім того, відповідачка погрожує зачинити на ключ хвіртку, яку вона встановила в огорожі і через яку він проходить та йде стежкою до своєї квартири. Восени 2025 року він виявив, що в його квартирі на стелі з`явилися великі мокрі плями, що свідчило про протікання даху. Будинок збудований так, що на дах можна потрапити тільки через квартиру АДРЕСА_4 . Він звернувся до відповідачки ОСОБА_3 та попросив її надати йому доступ на дах для його ремонту з метою усунення протікання. Але відповідачка відмовилася надати йому таку можливість, тому протікання даху продовжується, стеля в його квартирі постійно мокріє та може обвалитися будь-якої миті, крім того утворюється грибок. Просив суд увалити рішення, яким усунути йому перешкоди в здійсненні права власності квартирою та права користування земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідачки демонтувати паркан із сітки рабиці на металевих стовпах, встановлених по периметру житлового будинку АДРЕСА_3 ; зобов`язати відповідачку ОСОБА_3 надати йому доступ на дах житлового будинку АДРЕСА_3 для проведення ремонтних робіт та не чинити перешкод для доступу на дах в майбутньому в разі необхідності проведення ремонтних робіт.
30.12.2025 року ухвалою суду провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
26.03.2026 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання зазначила, що відповідачка є власником кватири АДРЕСА_1 : частина їй належить на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: реєстровий №893, 30.06.2022, посвідченого Сисоєнко І.В., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу: частина належить їй на підставі договору дарування, серія та номер: реєстровий № 2160 від 09.07.2024, посвідчений Сисоєнко І.В., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу.
Вказана квартира є окремим об`єктом права власності та складається з коридору площею 5,7 кв. м., кухні площею 9,1 кв.м., вбиральні площею 2, 9 кв.м., коридору площею 8, 5 кв.м., кімнати площею 13,4 кв.м., кімнати площею 14,4 кв.м., кімнати площею 12,2 кв.м. При цьому коридор, ганок, кухня, вбиральня до вказаної квартири знаходяться під окремим дахом, який є його особистою власністю та не знаходиться у спільному користуванні з іншими власниками квартир в будинку АДРЕСА_3 . Житлові кімнати моєї квартири та квартира АДРЕСА_3 , частина якої належить позивачу знаходяться під спільним дахом, двоскатним. При цьому, якщо у спільному даху є горище, то на даху під коридором, ганком, кухнею, вбиральнею не має горища, дах є прямим, побудований з шиферу, який на цей час дуже старий та знаходиться в аварійному стані. Згідно акту про передачу жилих домів у власність мешканцям, приватизованих квартир від 01.12. 2000 року вказано, що передається у власність одноповерховий житловий будинок АДРЕСА_3 , в характеристиці на вказаний будинок вказано, що він з 2- х скатною кришою. Входи на спільний дах з обох боків будинку і не тільки з боку її квартири, а із боку квартири АДРЕСА_5 вказаного будинку. При цьому вхід на спільний дах з боку її квартири передбачає прохід по даху під коридором, ганком, кухнею, вбиральнею та належить тільки йому. Вказівка в позові про те, що питання полагодження даху позивача не можливо вирішити в позасудовому порядку не виповідає дійсності. 28. 10. 2025 року, у зв`язку з тим, що конфлікти між ними виникають фактично тільки з боку ОСОБА_5 , дружини позивача, між її чоловіком - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 була укладена угода, яка була оформлена у вигляді розписки та написаною у відділенні поліції. Згідно із вказаною розпискою її чоловік погодився надати позивачу доступ до горища тільки за умови, що полагодження даху та вхід на горище будуть відбуватись тільки у їх присутності та позивач із дружиною у разі пошкодження їх даху будуть діяти у відповідності до діючого законодавства - нести витрати про ремонту нашого даху. З вказаними умовами позивач з дружиною не погодились. Що стосується перешкод у користуванні земельною ділянкою, то вважає, що по-перше: ніяких перешкод не існує та доказів для задоволення вказаних позовних вимог позивачем не надано. Перешкод в користуванні позивачем квартирою та земельною ділянкою з її боку не існує. Навпаки позивач із своєї дружиною перешкоджають її сім`ї в користуванні квартирою. Навколо кожної квартири в їх будинку встановлені огорожі. Більше того вказані огорожі існують багато років. На час придбання нею квартири АДРЕСА_2 30.06. 2022 року, огорожа вже існувала та їй нічого не було відомо щодо заперечень з боку інших власників квартир цього будинку проти цих огорож. Вважає, що позов в частині демонтування паркану не може бути задоволений у зв`язку з тим, що позивачем пропущений строк позовної давності. Про існування вказаного паркану більше 3 -х років свідчать відео, які я долучаю до позов. Фактично і позивач не заперечує це в своєму позові. Позовні вимоги та обставини, які викладені у позові, ґрунтуються на твердженнях, які не доведені доказами, всупереч вимогам ст., ст. 76-81 ЦПК України. Факт порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка звернулася до суду із позовом. Отже, позивач зобов`язаний довести порушення його прав, а також обґрунтованості захисту свого права лише в такий спосіб як демонтаж, що є крайньою мірою щодо усунення перешкод. Таким чином, враховуючи викладені обставини, зокрема відсутність належних та допустимих доказів, на підставі яких можна зробити висновок існування перешкод в користуванні квартирою та земельною ділянкою,  вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. 
28.03.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого остання зазначила, що щодо посилання на ту обставину, що будинок має вхід на спільний дах з іншої сторони будинку (з квартири АДРЕСА_5 ), необхідно зазначити таке. Дійсно, є вхід на дах житлового будинку АДРЕСА_3 зі сторони квартири АДРЕСА_5 , але він не може бути використаний для доступу до даху над квартирою АДРЕСА_3 . Протягом останніх не менше як 10 років на даху власником квартири АДРЕСА_5 було встановлено капітальну перегородку, тому прохід до даху на квартирами АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 зі сторони квартири АДРЕСА_5 був перекритий. Встановлення перегородки було викликано тим, що дах над квартирою АДРЕСА_7 через неналежне утримання ( пошкодження шиферу) став протікати, що призвело до пошкодження стелі та погрожувало її обвалом. Тому власники квартири АДРЕСА_5 вимушені були закріпити стелю над своєю квартирою та встановити перегородку. Станом на цей час квартира АДРЕСА_7 є покинутою, в ній ніхто не проживає, так як останній власник помер. При таких обставинах фактично доступ до даху будинку АДРЕСА_3 є тільки зі сторони квартири АДРЕСА_4 , тому перешкоджання відповідачки йому в доступі на дах є неправомірним. Щодо пояснень відповідачки ОСОБА_3 про позасудове вирішення питання доступу до даху необхідно зазначити таке. 28.10.2025 року при вирішенні конфліктної ситуації щодо доступу до даху в опорному пункті поліції його дружиною ОСОБА_5 та чоловіком відповідачки ОСОБА_6 було досягнуто угоду про те, що відповідачка з чоловіком нададуть нам доступ до даху. Про це ОСОБА_7 написав розписку. Але коли моя дружина 29.10.2025 року зателефонувала та повідомила відповідачку про те, що нам необхідно ремонтувати дах та ми просимо забезпечити доступ до нього згідно досягнутої домовленості, то нам в доступі на дах було в грубій формі відмовлено. Вирішувати будь-які питання з відповідачкою ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_6 неможливо, так як на свою адресу ми чуємо постійні образи, лайки, нецензурну лайку. Вони постійно пошкоджують наше майно, яке знаходиться перед входом в нашу квартиру та відчувають себе єдиними власниками земельної ділянки навколо будинку. Заперечення відповідачки щодо знесення паркану є такими, що не відповідають дійсності. Так, дійсно біля будинку АДРЕСА_3 ще попередніми власниками були встановлені декоративні парканчики для того, щоб облаштувати територію. Доступ до будинку був вільний з будь-якої сторони. Долучені відповідачкою відео щодо наявності парканів свідчать про те, що дійсно були невисокі паркани, але доступ був вільний. Долучені до відзиву на позовну заяву копії правовстановлюючих документів ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_3 є власником квартири. В договорах не зазначено, що ОСОБА_3 є власником надвірних будівель та споруд, які належать їй на праві власності. Тому посилання на порушення будівельних норм і правил є недоречним. Земельна ділянка, на якій розташований будинок АДРЕСА_3 та прибудинкова територія, знаходиться у власності територіальної громади в особі Дніпровської міської ради. Власник земельної ділянки не передавав у користування в порядку, встановленому законом, земельну ділянку відповідачці ОСОБА_3 , якою вона розпоряджається на власний розсуд, в тому числі встановлює паркани та надвірні будівлі та споруди. Паркани були набудовані відповідачкою ОСОБА_3 протягом 2023 - 2025 років, тому строки давності в даному випадку не можуть бути застосовані.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити на підставі викладених обставин. 
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі викладених обставин.
Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог підтав викладених у відповіді на відзив.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.  
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступні підстави.
Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить частина квартири АДРЕСА_1 : 1/8 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.2004 року та 1/8 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.03.2015 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами. 
Відповідачці ОСОБА_3 належить частина квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 450146674 від 31.10.2025 року та не заперечується самою відповідачкою. 
До 2000 року житловий будинок АДРЕСА_3 знаходився на балансі ВАТ «Дніпротрансбуд». 
Згідно акту № 20 від 01.12.2000 року житловий будинок АДРЕСА_3 був переданий у власність мешканцям, які приватизували квартири. 
Будинок та прибудинкова територія знаходяться на земельній ділянці, яка є власністю територіальної громади в особі Дніпровської міської ради. 
Так, позивач посилається на ті обставини, що квартира АДРЕСА_4 , яка належить відповідачці ОСОБА_3 є крайньою. Всю земельну ділянку по периметру своєї квартири відповідачка обгородила парканом. Вся земельна ділянка, яка огороджена парканом, утримується відповідачкою в загромадженому всяким непотрібом стані, Крім того, відповідачка встановила паркан таким чином, що відгородила частину земельної ділянки навіть під його вікном. І саме на цій загородженій території вона протягом весни-осені утримує сільськогосподарських тварин, які постійно створюють шум, через неприємні запахи неможливо відчинити вікно. На його прохання хоча б переставити паркан та звільнити земельну ділянку під його вікнами, відповідачка реагує неадекватно. Восени 2025 року він виявив, що в його квартирі на стелі з`явилися великі мокрі плями, що свідчило про протікання даху. Будинок збудований так, що на дах можна потрапити тільки через квартиру АДРЕСА_4 , оскільки квартира АДРЕСА_7 є покинутою, останній власник помер, а на даху над кожною квартирою встановлені перегородки. Відповідачка відмовляється надати йому можливість доступу до даху, тому протікання даху продовжується, стеля в його квартирі постійно мокріє та може обвалитися будь-якої миті, крім того утворюється грибок.
Фактично з грудня 2000 року житловий будинок АДРЕСА_3 практично є безхазяйним, оскільки він не був прийнятий у власність територіальною громадою міста Дніпра, жодним підприємством по обслуговуванню житла не обслуговується та не має управителя.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства; власність зобов`язує; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі приписи статей 316, 319 ЦК України.
За приписами статей 379, 382 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них; квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання; усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначені Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон 417-VIII)/
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону 417-VIII власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно пунктів 2, 4, 5, 6, 9 частини 1, частини 2 статті 7 Закону 417-VIII співвласники зобов`язані: - забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; - додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; - виконувати рішення зборів співвласників; - забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; - забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Відповідно до частини 1, пункту 5 частини 2 статті 10 Закону 417-VIII визначено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт.
В судовому засіданні встановлено, що будинок АДРЕСА_3 не має управителя.
Завданнями житлового законодавства України є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин; держава у сфері житлових відносин забезпечує зокрема здійснення державного контролю за використанням і схоронністю житлового фонду стаття 2, п.10 ст.12 ЖК України.
За приписами ст.15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад у межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими актами законодавства України, на території району, міста, району в місті: здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (частина перша статті 30); здійснюють контроль за утриманням будинків, що належать громадянам (стаття 154); подають громадянам допомогу в проведенні ремонту жилих приміщень (стаття 178). Виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад вирішують й інші питання в галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду, віднесені до їх відання законодавством України.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона є дружиною позивача, наразі в спірній квартирі не проживають. Влітку 2024 року ними було помічено що стеля підтікає. Вони неодноразово звертались до відповідачки для надання доступу до стелі, однак їм було відмовлено. Зазначені обставини вирішувались за допомогою дільничного та в його присутності було складено розписку про те, що відповідач надасть доступ до даху. Однак відповідач свої зобов`язання не виконала. На даний час на даху аварійна ситуація. Крім того, коли встановлювався паркан на подвір`ї то з ними не погоджували. На дах раніше можна було зайти з іншої сторони 1 квартири, однак там наразі прохід перекритий.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що він є чоловіком відповідачки. Йому відомі обставини, що позивач просив доступ на дах, він в аварійному стані. Ними був дозволений доступ але з умовою, що це буде здійснено під відеозапис, для того, щоб у разі пошкодження стелі над їх квартирою, позивачі здійснили відповідний ремонт. Позивач на такі умови не погодився. Щодо паркану та подвір`я він пропонував позивачу обом зайнятись подвір`ям та зробити відповідні поліпшення, останній відмовився. На земельній ділянці є вільний прохід, через дільничного всі розбіжності були ними усунені. Вони проживають там на постійній основі, позивач в будинку не проживає.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона проживає в будинку поряд в який вони переїхали 2019 році. Паркан по периметру біля кв. АДРЕСА_5 вже був встановлений. Є сараї та нові будови для тварин, зараз багато кур та три собаки. Дах в будинку потрібно ремонтувати.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона є мешканкою квартири АДРЕСА_5 . Коли у них почав текти дах цим питанням займався її чоловік, тоді поставили перегородку, через них на дах потрапити важко. Шифер наразі в поганому стані, є дирки. Щодо парканів, вони були навколо кожної квартири вже більше 10 років. Жодних заперечень при встановленні паркану вона не чула, їй паркан не заважає.
Дослідженими матеріалами справи встановлено, що дах будинку почав руйнуватися. Задля забезпечення схоронності вказаного будинку, запобігання його подальшому руйнуванню необхідно провести поточний ремонт. 
Отже відповідач, як власник квартири АДРЕСА_4 та співвласник спільного майна вказаного багатоквартирного будинку зобов`язаний сприяти забезпеченню проведенню ремонту даху.
Щодо посилання відповідача на необґрунтоване втручання у права власності на спірну квартиру суд зазначає, що таке втручання (зобов`язання надати доступ до проходу на даху багатоквартирного будинку, а саме до даху, вхід до якого проходить через його квартиру) є мінімальним та спрямовано на забезпечення прав і інтересів усіх мешканців будинку АДРЕСА_3 , в тому числі і самого відповідача, оскільки метою такого втручання є забезпечення схоронності та цілісності вказаного будинку, запобігання його руйнуванню та забезпечення безпечної подальшої експлуатації цього будинку.
Також суд зазначає, що право власності одного зі співвласників не може використовуватися на шкоду іншим співвласникам, відповідач не позбавлений права звернутися до суду з позовом до інших співвласників у зв`язку із заподіянням йому матеріальних збитків, завданих ремонтом через пошкодження даху/стелі його квартири.
Що стосується вимог позивача щодо зобов`язання усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідачки демонтувати паркан із сітки рабиці та металевих стовпів, встановленого по периметру житловoго будинку АДРЕСА_3 суд зазначає наступне.
Відповідач посилається на ті обставини, що на час придбання нею квартири АДРЕСА_2 , огорожа вже існувала та їй нічого не було відомо щодо заперечень з боку інших власників квартир цього будинку проти цих огорож. 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 77 цього ж Кодексу, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Так, позивачем в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами порушення його прав у користуванні земельною ділянкою, крім того, із пояснень сторін встановлено, що позивач наразі не проживає в квартирі. 
Таким чином, позивач зобов`язаний довести порушення його прав, а також обґрунтованості захисту свого права лише в такий спосіб як демонтаж, що є крайньою мірою щодо усунення перешкод. 
Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій, сіл, селищ, міст, районів та областей.
Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні громадян, і додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.
В даному випадку орган місцевого самоврядування за заявою позивача мав би вирішити земельний спір, який виник між сторонами у справі, та прийняти відповідне рішення. З позовної заяви позивача вбачається, що він фактично не погоджується з існуючими межами земельних ділянок. Рішення ж з приводу встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) органом місцевого самоврядування не приймалось.
Таким чином, враховуючи викладені обставини, зокрема відсутність належних та допустимих доказів, на підставі яких можна зробити висновок існування перешкод в користуванні квартирою та земельною ділянкою, суд приходить до висновку про необхідність відмови в цій частині задоволення позовних вимог.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1331,20 грн 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст.317, 319, 369, 391 ЦК України,
ВИРІШИВ:

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа – Дніпровська міська рада про усунення перешкод в здійсненні права власності та користування земельною ділянкою - задовольнити частково. 
Зобов`язати відповідачку ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) надати позивачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) доступ на дах житлового будинку АДРЕСА_3 для проведення ремонтних робіт та не чинити перешкод для доступу на дах в майбутньому в разі необхідності проведення ремонтних робіт.
В решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_8 ) на користь держави суму судового збору у розмірі 1331,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя        В.В. Малихіна