Справа № 464/3225/25
пр.№ 2/464/172/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2026 року
Сихівський районний суд м.Львова 
в складі: головуючої - судді   Бойко О.М.
секретар судових засідань  Константинова С.С.
з участю представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
відповідача ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна,-

в с т а н о в и в :

позивач  ОСОБА_4  звернувся в суд із позовом, в якому просить здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а саме: автомобіль марки "Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки "AUDI" модель E-Tron S Prestige, шляхом стягнення з ОСОБА_3 456 504 грн. 40 коп. та 813 200 грн. 34 коп. грошової компенсації за вказаних автомобілів, а також стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 9 084 грн та 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11 березня 2025 року рішенням Сихівського районного суду м.Львова. За час спільного проживання сторони за спільні кошти придбали транспортні засоби, а саме: автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель: CLA 250, рік випуску 2016, тип авто - легковий, тип кузова - седан, VIN-код НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , дата реєстрації - 17.02.2022 р. та автомобіль марки AUDI, модель: E-TRON S PRESTIGE, рік випуску 2022, тип авто – легковий, тип кузова – седан, VIN-код НОМЕР_4 . Зазначає, що виходячи із середньої вартості автомобіля марки MERCEDES-BENZ така становить 21 500 $, що еквівалентно 892 258 грн 60 коп., а  вартість автомобіля AUDI складає 39 190 $, що еквівалентно 1 626 400 грн. 68 коп. Добровільно поділити вказане майно із відповідачкою не вдалось, тому просить здійснити його поділ в рівних частинах, шляхом стягнення половини його вартості з відповідачки у його користь.
Відповідачка подала відзив на позов, в якому позов заперечила, зазначила, що 20 серпня 2020 року між нею та позивачем було зареєстровано шлюб. Легковий автомобіль марки Mercedes Benz був придбаний нею до шлюбу, а саме у червні 2020 за її особисті кошти, які остання отримувала від своєї професійної діяльності (надання послуг з фарбування волосся, продажу косметики, проведення марафонів). Сам автомобіль було ввезено на територію України з-за кордону 07.06.2020 та передано відповідачці за адресою АДРЕСА_1 . Реєстрацію автомобіля здійснено пізніше, а саме 17.02.2022, у зв`язку із його довготривалим ремонтом. Вважає, що оскільки автомобіль марки «Mersedes» було придбано до шлюбу, такий є її приватною власністю та не підлягає поділу як об`єкт спільної сумісної власності. Щодо автомобіля марки Audi то такий був набутий під час шлюбу, однак за особисті кошти відповідачки, а питання про власність на зазначену машину між подружжям ніколи не виникало, адже позивач визнавав, що це її особиста власність. Частково гроші на машину у розмірі 15 000 доларів США відповідачці позичила її матір - ОСОБА_5 , про що позивачу було відомо. Вказані грошові кошти вона повернула матері вже після розлучення з чоловіком. Вважає, що спільна сумісна власність на транспортний засіб Audi не виникло, адже позивач протягом подружнього життя не мав самостійного заробітку (доходу) без поважної причини. Вона була єдиною, хто утримував сім`ю: оплачувала комунальні послуги, продукти, заправляла автомобіль, платила за оренду житла, а також надсилала гроші позивачу для власних потреб, адже останній не працював, грав в азартні ігри та програвав усі гроші, списував гроші з карток відповідачки без її відома. Відповідачка зазначає, що своїми діями позивач постійно завдавав збитки для сім`ї, не дбав про її фінансове становище та оскільки позивач під час шлюбу не мав самостійного заробітку без поважних причин, право спільної власності на автомобіль Audi не виникло. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Позивач подав відповідь на відзив, в якому заперечив доводи відповідачки та повідомив, що до укладення шлюбу позивач та відповідачка проживали разом як сім`я без реєстрації шлюбу протягом трьох років, з 2017 року, мали спільний бюджет, вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як подружжя щодо один одного. Щодо транспортного засобу MERCEDES-BENZ та AUDI то, як на автомобіль MERCEDES-BENZ, так і на автомобіль AUDI поширюється режим спільної сумісної власності, незважаючи на те, що зареєстровані вони за відповідачкою та незалежно від того, що на момент безпосереднього передання автомобіля MERCEDES-BENZ позивач та відповідачка не були у шлюбі. Після безпосереднього передання автомобіля MERCEDES-BENZ ще два роки здійснювався ремонт, оскільки подружжя придбало вживаний автомобіль після ДТП. Ремонт здійснювався за спільні кошти подружжя від здійснення підприємницької діяльності. Щодо тверджень відповідачки про автомобіль марки «Audi», то навіть якщо частина коштів була позичена у матері відповідачки, це не змінює правового статусу автомобіля як спільної сумісної власності подружжя та не робить майно приватною власністю одного з подружжя. Цей автомобіль також купували за спільні кошти за кордоном, розмитнення здійснювалось на відповідачку. Протягом усього часу життя у шлюбі та як мінімум ще рік до його укладення вони разом із позивачкою вели власний бізнес із виробництва парфумних і косметичних засобів, здійснювали як роздрібну, так і оптову торгівлю у спеціалізованих магазинах, за допомогою фірм поштового замовлення, через мережу інтернет. Така торгівля здійснювалася як в Україні, так і за кордоном під торговельною маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Хоча весь бренд побудований навколо імені відповідачки, а також саме від її імені відкрито ФОП, всю підприємницьку діяльність подружжя здійснювало спільно, а вже з 2019 року почали здійснювати активну діяльність із продажів косметики. Зазначає, що відповідачка не могла б досягти таких фінансових результатів без його активної участі. Прибутки, отримані від продажу самостійно виготовленої косметики, є спільним сімейним доходом, оскільки весь бізнес будувався спільними зусиллями. Без активної та системної участі позивача бізнес із виробництва та продажу косметики не міг би функціонувати на тому рівні, на якому він розвивався. Його внесок був ключовим у відправці продукції, технічному забезпеченні, брендуванні, маркетингу та логістиці тощо, що свідчить про його безпосередню участь у створенні та накопиченні сімейного доходу. Окрім роботи над розвитком спільного бізнесу, позивач також періодами працював на роботі за трудовим договором. Щодо доводів відповідачки щодо того, що позивач всі ці роки не дбав про матеріальне становище сім`ї, грав у азартні ігри та завдавав збитків є повністю необґрунтованими. Кошти, що містилися на рахунку ФОП відповідачки, а також на рахунках відповідачки як фізичної особи – це кошти позивача також, оскільки саме туди надходив дохід від здійснення діяльності із продажу косметичних засобів, що вчинялася сторонами спільно. З огляду на вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
04 липня 2025 року відповідачка подала заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що до реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а відтак, на транспортний засіб відповідачки MERCEDESBENZ не поширюється правовий режим майна, що перебуває у спільній сумісній власності. Щодо тверджень позивача про спільну підриємницьку діяльність то жодного бізнесу з виробництва парфумних та косметичних засобів, як про це стверджує позивач, не існувало. Щодо безпідставності доводів того, що позивач всі ці роки не дбав про матеріальне становище сім`ї, грав у азартні ігри та завдавав збитків, зазначає, що позивач не лише не працював без поважної причини, але й програвав кошти з сімейного бюджету на платформі «Бінанс» та в онлайн-казино, відтак, завдавав сім`ї матеріальних збитків, а до купівлі AUDI позивач не міг долучитись, адже свого джерела доходів не мав. Просить повністю відмовити у позовних вимогах.
Ухвалою судді від 22 травня 2025 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 
Ухвалою від 06 січня 2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду .
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив. Просять позов задоволити.
Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнала, надали пояснення аналогічні змісту відзиву та заперечень на відзив. Просять в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Об`єктом спільної сумісної власності подружжя є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2020, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 11.03.2025 шлюб між сторонами розірвано. 
Як вбачається із долучених до справи документів, а саме рахунку № НОМЕР_5 від 10.01.2023, контрольного талону від 22.03.2024 із датою доставки 27.03.2024, та електронної декларації від 23.03.2024 ОСОБА_3 придбано у США автомобіль марки "AUDI" модель E-Tron S Prestige, VIN № НОМЕР_4 , вартістю 39 190 дол. США, який нею отримано на території України.
Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 вбачається, що дата реєстрації автомобіля марки "AUDI" модель E-Tron S Prestige, реєстраційний номер НОМЕР_7 - 24.04.2025.
Відповідно до положень ст.334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
Таким чином, як положеннями ст.334 Цивільного кодексу України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації.
Натомість право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.
З огляду на наведені положення законодавства, зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб був набутий відповідачкою у власність під час перебування у шлюп із позивачем, відтак, такий є об`єктом спільної власності подружжя та підлягає поділу, оскільки здійснення реєстраційної процедури після розірвання шлюбу не спростовує факту набуття права власності під час перебування у шлюбі. 
Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно із ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків,передбачених Цивільним кодексом України.
Враховуючи положення ст.70 Сімейного кодексу України, відсутність домовленості сторін щодо поділу майна та обставин, що б давали підставу для відступу від рівності часток, суд приходить до висновку, що частки сторін у кожному із об`єктів спільного майна є рівними.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.      Отримання коштів у позику під час шлюбу не створює режиму особистої власності для майна, яке придбане за позичені кошти, оскільки при поділі спільного майна враховуються і зобов`язання подружжя, а тому покликання на вказану обставину є безпідставним.
Щодо відсутності поважних причин відсутності заробітку то беззаперечних та достатніх доказів таких обставин суду не надано. Як ствердили суду допитані свідки  ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під час подружнього життя позивач брав участь у підприємницькій діяльності відповідачки, зокрема, займався відправкою продукції, замовленнями та логістикою, що свідчить про його безпосередню зайнятість у цій сфері. Про зазначене свідчить і переписка між позивачем щодо оренди приміщення салону, замовлення продукції, реєстрації виду діяльності, технічних умов, тощо. 
Звіти про операції на платформі «Бінанс» свідчать лише про факт здійснення позивачем таких операцій, як і відомості про кредитні зобов`язання, але не підтверджують ризиковості таких операцій та їх спрямованості на шкоду сім`ї. Показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не спростовують зазначеного, оскільки такі не ствердили про деталі таких операцій та їх результати. 
З огляду на наведені обставини суд вважає, що відповідачкою не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Щодо вимоги позову про поділ автомобіля марки "Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 то така не підлягає задоволенню, з огляду на наступні обставини. Як вбачається із долучених до справи документів, а саме рахунку від 22.04.2020, міжнародної накладної від 06.05.2020, акту проведення огляду Держмитслужбою від 07.06.2020 ОСОБА_12 22.04.2020 придбано у США автомобіль «Mercedes-Benz», VIN № НОМЕР_2 , вартістю 3683 дол.США, який нею отримано на територіі України 07.06.2020.
Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 вбачається, що датою реєстрації автомобіля марки "Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 , є 17.02.2022.       
Як вже було зазначено судом, положення ст.334 Цивільного кодексу України визначає момент виникнення права власності на майно.
Положеннями як ст.334 Цивільного кодексу України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. А право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.   З огляду на наведені положення законодавства, зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб був набутий відповідачкою у власність до укладення шлюбу із позивачем, такий є її особистою власністю, а сам лише факт здійснення реєстраційної процедури щодо нього під час шлюбу не породжує виникнення права спільної власності подружжя, а тому такий автомобіль не може бути об`єктом поділу
Покликання позивача на проживання у фактичних шлюбних відносинах до укладення шлюбу суд вважає недоведеним, виходячи з наступного.    
Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними Згідно із ч.2 ст.3 цього ж кодексу сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Таким чином, для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім факту спільного проживання доведенню підлягають обставини щодо наявності спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.       Проте, об`єктивних та беззаперечних доказів, які б свідчили, що між сторонами до укладення шлюбу існували відносини, які притаманні подружжю позивачем суду не надані.
Показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 є недостатніми для висновку про те, що відносини, які склались у сторін до шлюбу відповідали сімейним, зокрема, останні не повідимили про існування взаємних прав та обв`язків, у чому такі полягали, наявність спільного бюджету та його формування, тощо. Крім того, останні є близькими родичами позивача, про обставини життя сторін здебільшого їм відомі зі слів позивача, відтак, їх показання за відсутності інших об`єктивних доказів не можуть безсумнівно підтверджувати факт проживання однією сім`єю.   
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в цій частині позову слід відмовити .
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі пропорційному розміру задоволенитх вимог – 4 542 грн. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.
Поділити спільне майно подружжя транспортний засіб – автомобіль марки "AUDI" модель E-Tron S Prestige, реєстраційний номер НОМЕР_7 , стягнувши з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9  ) в користь ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 ) грошову компенсацію вартості вказаного автомобіля в розмірі 793 842 грн. 74 коп. 
Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9  ) в користь ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 ) судові витрати на сплату судового збору в розмірі 4 542 грн.
В решті вимог позову – відмовити.
Рішення може бути оскаржене беспосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуюча: