Справа № 758/10132/25 
Категорія 38 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді – Захарчук С. С.,
за участю секретаря судового засідання – Савенко Д. С., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі – ТОВ «Споживчий центр) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Зазначало, що 16.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 16.12.2024-1000011356.
Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі – 8000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16.12.2024, строком на 155 днів. 
Заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. 
Відповідно до умов кредитного договору № 16.12.2024-100001356 від 16.12.2024 (надалі – «Договір») позичальнику надається кредит на наступних умовах: 
1. Дата надання/видачі кредиту – 16.12.2024; 
2. Сума кредиту: 8000 грн.
3. Строк, на який надається кредит - 155 днів з дати його надання; 
4. Дата повернення (виплати) кредиту - 19.05.2025; 
5. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором; 
6. Процентна ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку;
7. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку;
8. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі – "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність – плата за надання кредиту) – 9% від суми кредиту та дорівнює 720 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів. 
17. Неустойка: 120 грн., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 
Згідно п. 3.1. Договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісії. 
Пунктом 3.2. Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати кредит на рахунки організаторів азартних ігор. 
Відповідно до п. 4.1. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-28XX-XXXX-1342. 
Згідно п. 4.3. Договору днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу – день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання кредиту, днем/датою надання кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату). Неможливість завершення ініційованої кредитодавцем платіжної операції з надання кредиту не з вини кредитодавця є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. Неможливість видачі кредиту готівкою у зв`язку з нез`явленням позичальника для її отримання у дату надання/видачі кредиту, зазначену в заявці, є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. У випадку настання вказаних скасувальних обставин даний договір є розірваним та припиненим з дати надання/видачі кредиту, зазначеної в Заявці. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. 
Відповідно до п. 6.1. Договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: 
а) повернення кредиту, сплата процентів, комісій – у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; 
б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. 
Відповідно до п. 9.1. Договору у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Відповідно до Договору від 16.12.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 8000 грн. строком на 155 днів, ОСОБА_1 16.12.2024 отримала кредитні кошти у розмірі 8000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. 
ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на день подачі позову, у неї утворилась заборгованість у розмірі 24 080 грн., що складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 8 000 грн., заборгованість за процентами в розмірі 9 920 грн., заборгованість за комісією в розмірі 720 грн., заборгованість за додатковою комісією у розмірі 1 440 грн., заборгованість за неустойкою у розмірі 4 000 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». 
Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу.
Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
ОСОБА_1 16.12.2024 електронним цифровим підписом (електронний підпис одноразовим ідентифікатором) підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтвердила укладення кредитного договору та отримала на свій рахунок кошти у розмірі 8 000 грн., а отже акцептувала умови договору. 
Позичальник ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 16.12.2024-100001356 пройшла ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку України. 
Під час ідентифікації позичальника - ОСОБА_1 , з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 16.12.2024-100001356 від 16.12.2024 у розмірі 24 080 грн., що складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 8 000 грн., заборгованість за процентами в розмірі 9 920 грн., заборгованість за комісією в розмірі 720 грн., заборгованість за додатковою комісією у розмірі 1 440 грн., заборгованість за неустойкою у розмірі 4 000 грн.
Крім того, просив вирішити питання про судові витрати. 
Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 27.08.2025 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позову заперечила, вказала, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що наявна в матеріалах справи копія договору була підписана електронним цифровим підписом, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, уповноваженою на те особою. 
Крім того, вказала, що позивачем не надано належного доказу на підтвердження факту перерахування грошових коштів згідно з кредитним договором, на платіжну картку, що належить саме їй. Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами договору. 
Посилаючись на зазначені обставини просила відмовити у задоволенні позову повністю. 
У відповіді на відзив представник позивача вказав, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом: 
1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 16.12.2024; 
2) подання відповідачем Заявки кредитного договору № 16.12.2024-100001356 (кредитної лінії) від 16.12.2024; 
3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №16.12.2024-100001356 (кредитної лінії) від 16.12.2024. Таким чином, було укладено кредитний договір №16.12.2024-100001356 від 16.12.2024 в електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової.
Відповідачем документи, що складають кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора «E252», який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий. 
Крім того, вказав, що при подачі позовної заяви додано відомості щодо ідентифікації відповідача через систему BankID. Такі відомості були отримані у порядку і у формі, що передбачені Специфікацією взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи BankID Національного банку України, затвердженою Рішенням Ради Системи BankID Національного банку України (протокол від 20.09.2022 № В/57-0003/75064 (зі змінами)(протоколи від 09.01.2023 №В/57-0002/3089), що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин. Відтак, від центрального вузла системи BankID Національного банку України були отримані зокрема дані, які однозначно ідентифікують відповідача. Заперечуючи про належність проведення ідентифікації відповідач не підтвердив це відповідними засобами доказування.
Посилаючись на вищевикладене, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. 
Судом установлено, що 16.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 16.12.2024-100001356, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявки кредитного договору № 16.12.2024-100001356 (кредитної лінії), відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 16.12.2024-100001356 (кредитної лінії).
Відповідно до п. 3.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (ї) (якщо комісія (ї) встановлена (і) договором). 
Згідно з п. 3.3 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах:
3.3.1. Дата надання/видачі кредиту - встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти;
3.3.2. Сума кредиту - встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти;
3.3.3. Тип кредиту – кредитна лінія. 
Відповідно до п. 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-28ХХ-ХХХХ-1342.
Згідно з Заявкою кредитного договору № 16.12.2024-100001356 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною договору позичальнику надається кредит на наступних умовах:
1. Дата надання/видачі кредиту – 16.12.2024;
2. Сума кредиту – 8 000 грн.
3. Строк, на який надається кредит – 155 днів з дати його надання,
4. Дата повернення (виплати) кредиту – 19.05.2025.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 626 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Важливо розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18).
Судом установлено, що кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 16.12.2024 правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
А тому доданий до позову договір є належним та допустимим доказом на підтвердження правовідносин між сторонами у справі.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
На обґрунтування позовних вимог позивачем надано пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявки кредитного договору № 16.12.2024-100001356 (кредитної лінії), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 16.12.2024-100001356 (кредитної лінії) та Додатку до кредитного договору № 16.12.2024-100001356 (кредитної лінії) від 16.12.2024. 
Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. № 139-2706 від 27.06.2025 вказано, що між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір на переказ коштів ФУ-П-2024/01-2 від 01.04.2024 та згідно з зазначеним договором було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 16.12.2024 15:02:12 на суму 8 000 (вісім тисяч) грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 596884762, призначення платежу: Видача за договором кредиту №16.12.2024-100001356.
Згідно з довідкою-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 16.12.2024-100001356 від 16.12.2024 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 16.12.2024-100001356 від 16.12.2024 24 080 грн., що складається з: заборгованості по основному боргу – 8 000 грн; заборгованості за процентами – 9 920 грн., заборгованості за комісією – 720 грн., заборгованості за неустойкою – 4 000 грн., заборгованості за додатковою комісією – 1 440 грн. 
ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує.
Ураховуючи те, що факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсними не визнавався, а тому позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 000 грн. за кредитним договором 16.12.2024-100001356 від 16.12.2024 підлягає задоволенню.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 9 920 грн.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
За правилами статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18.01.2023 у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21).
За змістом п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49 (далі – Правила) банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Відповідно до п. п. 6, 7 Заявки до кредитного договору № 16.12.2024-100001356 (кредитної лінії) процентна ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі – «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Ураховуючи те, що умови щодо сплати відсотків були погоджені сторонами у договорі, відсотки нараховані у межах строку виконання зобов`язання за договором, поданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям, даних на його спростування матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у розмірі 9 920 грн. 
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією у розмірі 720 грн. та за нараховану та несплачену додаткову комісію у розмірі 1 440 грн. 
Згідно з п. 9 Заявки до кредитного договору № 16.12.2024-100001356 (кредитної лінії) комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі – "Комісія за обслуговування", "Комісія") – 720 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
Ураховуючи те, що умови щодо сплати комісії да додаткової комісії були погоджені сторонами у договорі, комісія нарахована у межах строку виконання зобов`язання за договором, поданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям, даних на його спростування матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача комісії у розмірі 720 грн. та додаткової комісії у розмірі 1 440 грн.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за неустойкою – 4 000 грн. 
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У порушення вищезазначених вимог ЦПК України, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку розміру неустойки у розмірі 4 000 грн., яку він просить стягнути з відповідача, а отже правові підстави для стягнення з відповідача неустойки у розмірі 4 000 грн. відсутні.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 526, 549, 610, 612, 633, 634, 1054 ЦК України, ст. ст. 76-81, 89, 128, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 37356833) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором 16.12.2024-100001356 від 16.12.2024 у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за кредитним договором 16.12.2024-100001356 від 16.12.2024 у розмірі 9 920 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією за кредитним договором 16.12.2024-100001356 від 16.12.2024 у розмірі 720 (сімсот двадцять) грн. та заборгованість за нарахованою та несплаченою додатковою комісією за кредитним договором 16.12.2024-100001356 від 16.12.2024 у розмірі 1 440 (одна тисяча чотириста сорок) грн.
У задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду. 
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення – 04.06.2026.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя 	С. С. Захарчук