Справа № 587/893/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді - Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області про визнання права власності в порядку спадкування, 

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.02.1949. Згідно договору купівлі-продажу від 16.03.1972 її батько купив житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням виконкому Хотінської селищної ради №145 від 26.11.1997 ОСОБА_3 була передана у власність земельна ділянка площею 0,38 га, з них 0,34 га ріллі та 0,04 га під іншими угіддями, що розташована на території Хотінської селищної ради, АДРЕСА_1 , зазначена земельна ділянка з цільовим призначенням- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, та для ведення особистого підсобного господарства. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки ОСОБА_3 помер. За життя 26 липня 2002року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив заповідне розпорядження, згідно якого все своє майно, належне йому на день смерті, він заповів своїй дочці- позивачці. Після його смерті на його майно відкрилася спадщина. 18 серпня 2003 року за зверненням позивачки до нотаріуса була відкрита спадкова справа для оформлення спадщини після смерті батька та їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом в порядку спадкування на земельну ділянку- пай батька. Інше спадкове майно в той час на ім`я спадкоємців не переоформлялось.Спадковим майном є житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка загальною площею 0,38 га що розташована за цією ж адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель та ведення селянського господарства. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 . На день її смерті вона постійно проживала за вказаною адресою разом з матір`ю і таким чином відповідно до ст.1268 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після її смерті. В цей час вона звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини на своє ім`я. Однак постановою державного нотаріуса від 11 лютого 2026 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель та для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що те, що належить ОСОБА_4 не може входити до складу спадщини після померлого ОСОБА_3 та неможливо безспірно встановити коло спадкоємців, що належним чином прийняли спадщину та встановити склад спадкового майна. А тому просила визнати за нею право власності на 1/3 частини житлового будинку та господарчих будівель за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті мого батька ОСОБА_3 та на 2/3 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті моєї матері ОСОБА_4 ; визнати за нею право власності на 2/3 частин земельної ділянки, загальною площею 0,38 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель та ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на 1/3 частину вказаної земельної ділянки, загальною площею 0,38 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель та ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом після смерті моєї матері ОСОБА_4 .
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.
Від Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника, при винесені рішення покладаються на розсуд суду.
Згідно положень частини другої статті 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.6,7)
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу батьки позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.02.1949 року(а.с.5)
Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 16.03.1972 року, ОСОБА_3 купив житловий будинок за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Хотінь, житловою площею 48 кв.м., з надвірними будівлями та був зареєстрований у Сумському БТІ.(а.с.08-10).
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , власником якого зазначено ОСОБА_3 , відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Сумською держнотконторою від 16.03.1972 року, будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні, тамбуру, кладової та сіней. З надвірних будівель є три сараї, літня кухня, погріб та вбиральня( а.с.25-28)
Рішенням виконкому Хотінської селищної ради №145 від 26.11.1997 ОСОБА_3 була передана у власність земельна ділянка площею 0,38 га, з них 0,34га ріллі та 0,04 га під іншими угіддями, що розташована на території Хотінської селищної ради, АДРЕСА_1 , зазначена земельна ділянка з цільовим призначенням- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, та для ведення особистого підсобного господарства, про що свідчить копія державного акту на право приватної власності на землю 1У- СМ № 036623.( а.с.11,12)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть( а.с.17)
Відповідно до заповіту від 26.07.2002 ОСОБА_3 все своє майно заповідав доньці ОСОБА_1 ( а.с.13-14).
Відповідно до довідки Хотінської селищної ради від 20.02.2026 №137 ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . На час смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за вищезазначеною адресою разом з дружиною ОСОБА_4 , донькою ОСОБА_1 ( а.с.15)
Відповідно до спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_3 . 18.08.2003 за заявою ОСОБА_1 , спадщину після померлого прийняла донька ОСОБА_1 та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,071 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.89)
Від дружини померлого ОСОБА_4 наявна заява від 30.07.2003 про відмову від обов`язкової долі у спадщині та про те, що вона не бажає скористатись правом на частину в майні придбаному з чоловіком у зареєстрованому шлюбі( а.с.88) 
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть( а.с.18)
Відповідно до довідки Хотінської селищної ради від 20.02.2026 №136 ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . На час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за вищезазначеною адресою разом з донькою ОСОБА_1 ( а.с.16)
Відповідно до спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_4 спадщину після померлої прийняла донька ОСОБА_1 та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 4,4996 га та 0,3833 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області(а.с.75)
Крім земельних ділянок спадковим майном є житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .
При зверненні до нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І. позивачці було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки загальною площею 0,38 га з цільовим призначенням- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, та для ведення особистого підсобного господарства, після померлого батька ОСОБА_3 що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.02.2026 року.( а.с.19-24)
Постанова нотаріуса була мотивована тим, що заява ОСОБА_4 , як дружини померлого ОСОБА_3 про відмову від спадщини після чоловіка була оформлена 31.07.2003 та подана 18.08.2003 до Сумської районної нотаріальної контори після спливу 6-ти місячного строку для прийняття/відмові від спадщини. Крім того житловий будинок, на який просить позивачка видати свідоцтво про право на спадщину був придбаний батьками у шлюбі, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності. А тому неможливо безспірно встановити коло спадкоємців, що належним чином прийняли спадщину та встановити склад спадкового майна.
В зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних спадкових прав.
У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку( доходу).
Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 368 ЦК України - майно, набуте подружжя за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.
Стаття 70 СК України визначається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до частини першої статті 22 КпШС 1969 року (в редакції, чинній на момент набуття права власності на житловий будинок) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.
Враховуючи те, що подружжям спірне майно було придбано в період шлюбу та до набрання чинності СК України, застосуванню підлягали статті 22, 24, 28 КпШС 1969 року.
Відповідно до статей 22, 23, 28 КпШС України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, при цьому вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Отже, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.
Судом встановлено про належність спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Таким чином, житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та кожному з них належало по частки домоволодіння в спільному сумісному майні. 
Разом з тим, Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно саме за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування (зокрема, серед останніх - від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. ст. 1268, 1296,1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ст.535 ЦК в редакції 1963 року який діяв на момент відкриття спадщини після померлого батька позивачки, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка).
Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є позивачка як його дочка. Дружина померлого, була пенсійного віку, а тому відповідно до ст.535 ЦК в редакції 1963 року, який діяв в той час, вона мала право на обов`язкову частку в спадщині.
Таким чином після смерті ОСОБА_3 позивачка успадкувала 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, а її мати ОСОБА_4 успадкувала 1/6 частину, як обов`язкова частка у спадщині після смерті чоловіка та частина належить їй, як частина в спільній сумісній власності подружжя, тобто матері належала 2/3 частина вказаної домобудівлі.
Що стосується земельної ділянки за вказаною адресою, яка належала батьку позивачки в порядку приватизації відповідно до державного акту на право власності на землю за адресою АДРЕСА_1 , то відповідно до положень ст..81,116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.
На підставі викладеного позивачка та її мати успадкували після смерті ОСОБА_3 земельну ділянку за вказаною вище адресою таким чином - позивачці належить в порядку спадкування за заповітом - 2/3 частин земельної ділянки за вказаною вище адресою, а її матері після смерті чоловіка - 1/3 частину земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, для ведення особистого підсобного господарства як обов`язкову частку у спадщині.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачем, як спадкоємцем першої черги за заповітом своїх спадкових прав після смерті батька та як спадкоємця першої черги за законом після смерті матері, є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.
Аналізуючи в сукупності досліджені докази та враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання про порушення прав позивачки ОСОБА_1 , які підлягають до захисту шляхом задоволення її позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 328, 368, 377, 392, 1216-1218, 1261, 1268, 1296,1297 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 70 СК України, ст.ст. 22, 23, 28 КпШС України 1969 рокута ст. ст. 89, 259, 263-265 ЦПК України суд, 
У Х В А Л И В:
Позовну заяву  ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 2/3 частку житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 2/3 частку земельної ділянки, загальною площею 0,38 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, та для ведення особистого підсобного господарства в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/3 частку земельної ділянки, загальною площею 0,38 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, та для ведення особистого підсобного господарства в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя      Л.М. Гончаренко