Справа № 569/26496/25

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючої судді Балацької О.Р.,
з участю секретаря судового засідання Кулікович Д.П.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Воронюк К.Ю.,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача адвоката Соломон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заяву представника ОСОБА_2 адвоката Соломон Ольги Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 569/26496/25,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 березня 2026 року відмовлено у задоволенні позову.
До суду надійшла заява представника ОСОБА_2 адвоката Соломон Ольги Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 569/26496/25, в якій відповідач просить стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 17 000 грн. 00 коп. 
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23 березня 2026 року заява передана для розгляду судді Балацькій О.Р.
Представник відповідача адвокат Соломон О.М. заяву про ухвалення додаткового рішення обгрунтовує тим, що у відзиві на позовну заву сторона відповідача вказувала, що остаточний розрахунок витрат на професійну правничий допомогу буде поданий до суду станом на день винесення рішення по справі. На підтверджених витрат на професійну правничу допомогу долучає витяг з договору про надання професійної правничої допомоги від 17.12.2026 року, платіжні квитанції про оплату адвокатських послуг відповідачем, а також акт наданих правничих послуг від 20.03.2026 року, що підтверджують судові витрати відповідача.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2026 року заяву про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Представник позивача адвокат Воронюк К.Ю. у поданих запереченнях зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення є необґрунтованою та поданою з порушенням норм процесуального законодавства, зокрема без належного підтвердження повноважень представника відповідача. Вказує, що надані докази не підтверджують реальність і обсяг понесених витрат на правничу допомогу, оскільки відсутній детальний опис виконаних робіт і розрахунок витраченого часу, а також наявні суперечності щодо сторони договору та дат його оформлення. Зазначає, що подані документи не відповідають вимогам належності та допустимості доказів, що унеможливлює встановлення факту надання послуг та їх вартості. Крім того, наголошує, що справа не відзначалася складністю, обсяг наданих послуг є незначним, а заявлена до стягнення сума є завищеною та неспівмірною, тому не відповідає критеріям розумності, необхідності та співмірності витрат. У зв`язку з цим просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
В судовому засіданні представник відповідача адвокат Соломон О.М. підтримує свою заяву про ухвалення додаткового рішення, зазначивши, що 17 березня 2026 року судом ухвалено рішення у справі, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у відповідача виникло право на відшкодування понесених ним судових витрат. Зазначила, що до заяви додано належні та допустимі докази понесених витрат на правничу допомогу, зокрема договір про надання правничої допомоги, акти виконаних робіт та документи, що підтверджують оплату послуг адвоката. Просила заяву задовольнити у повному обсязі та стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 17 000 грн.
Відповідач ОСОБА_2 підтримує виступ свого представника та вказує, що фактично оплачував послуги свого представника після судових засідань по справі.
Представник позивача адвокат Воронюк К.Ю. в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що до поданої заяви не додано належних доказів на підтвердження повноважень адвоката Соломон О.М. на підписання відповідних документів від імені відповідача. Зазначила, що детальний опис наданих правничих послуг відсутній, що унеможливлює перевірку обґрунтованості та співмірності заявлених витрат. Також вказала, що інші доводи викладені у поданих письмових запереченнях, які просила врахувати судом. Просила відмовити у задоволенні заяви.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позицію свого представника, зазначивши, що відповідачем не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат до ухвалення рішення суду, що, на її думку, є підставою для відмови у їх стягненні. Крім того, вказала, що витрати на правничу допомогу повинні бути розумними та не перевищувати встановлені межі, а заявлена до стягнення сума є завищеною. 
У судовому засіданні, суд з`ясував майновий стан сторін, поставивши запитання щодо середньомісячного доходу позиача та відповідача.
Зокрема відповідач ОСОБА_2 пояснив, що його середньомісячний дохід становить близько 30 000 грн.
Позивач ОСОБА_1 повідомила, що отримує пенсію у розмірі 2 500 грн, а також дохід від здійснення підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець у розмірі близько 20 000 грн на рік. Крім того, зазначила, що з її доходів здійснюються відрахування у розмірі 20 відсотків на виконання рішення, пов`язаного із вчиненням домашнього насильства.
Надані сторонами пояснення суд враховує при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, зокрема з огляду на критерії розумності та співмірності таких витрат.
Заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов таких висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). За приписами ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/129 наведено правовий висновок про те, що «однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат».
Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем  ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням "БІДЮК та ПАРТНЕРИ", в особі керуючої партнерки Бідюк Тетяни В`ячеславівни 17 грудня 2025 року було укладено договір про надання правової допомоги. Сторони погодили, що для надання правничої допомоги відповідачу Адвокатське об`єднання призначило адвокатом Соломон Ольгу Миколаївну.
У відзиві на позовну заяву представником відповідача адвокаткою Соломон О.М. було повідомлено про намір стягнути витрати на правничу допомогу з позивачки, зокрема зазначено, що відповідно до договору орієнтовний розрахунок витрат становить 5 000 грн. за ознайомлення з позовною заявою та складання відзиву на позов, а також участь у 1 судовому засіданні представниці відповідача адвокатки Соломон О.М. передбачає сплату гонорару в розмірі 3000 грн.
На підтвердження витрат за надання правничої допомоги представником відповідача Соломон О.М.. подано акт наданих правничих послуг за Договором про надання професійної правничої допомоги від 17.12.2025. (том І, а.с. 237) Оплату послуг здійснено на підставі платіжних інструкцій № 2.459995067.1 від 22.12.2025 на суму 5 000 грн., № 1.564502169.1 від 09.03.2026 на суму 7 500 грн., № 1.565080241.1 від 09.03.2026 на суму 1 500 грн., № 2.581390645.1 від 19.03.2026 на суму 3 000 грн. (том І, а.с .233-236)
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, суд зауважує, що надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 910/12876/19.
Верховний Суд у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постанові від 18 березня 2024 року у справі № 459/2350/23 (провадження № 61-1802св24) Верховний Суд навів правовий висновок щодо застосування статті 134 ЦПК України про необхідність подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, вказавши, що аналіз положень статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку у суду є право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх стягненні, якщо такий розрахунок попередньо (з першою заявою по суті спору) не надавався, оскільки закон використовує термін «може відмовити», а не «відмовляє». Для цього суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника.
Разом з тим, оцінюючи надані представником відповідача докази на підтвердження понесених витрат, суд враховує, що такі докази хоча й свідчать про фактичне здійснення оплати правничої допомоги, однак не містять належної деталізації обсягу наданих послуг, витраченого часу та співвідношення заявленої суми із конкретними процесуальними діями у справі.
Суд також бере до уваги, що дана справа не відзначалася підвищеною складністю, не вимагала значного обсягу доказування чи проведення складних процесуальних дій, а кількість судових засідань та характер розгляду справи не свідчать про значний обсяг наданої правничої допомоги.
Окрім цього, суд враховує майновий стан сторін, зокрема, що позивачка ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи та отримує пенсію по інвалідності. Позивач отримує незначний дохід, який складається з пенсії та нерегулярного доходу від підприємницької діяльності, з якого додатково здійснюються відрахування, що свідчить про обмежені фінансові можливості останньої, тоді як відповідач має стабільніший дохід, що було ним підтверджено в судовому засіданні.
Враховуючи наведене, з огляду на принципи справедливості, розумності та співмірності судових витрат, а також з урахуванням конкретних обставин справи, суд приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу у сумі 17 000 грн. є завищеним та не відповідає критерію розумної необхідності.
З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе визначити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, у сумі 5 000 грн., що відповідатиме критеріям реальності, розумності та співмірності таких витрат у даній справі.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 76-82, 133, 134, 137, 138, 141, 142, 258, 259, 263-268, 270 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву представника ОСОБА_2 адвоката Соломон Ольги Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 569/26496/25 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. 
В задоволені іншої частини вимог заяви відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцепроживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцепроживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 05 травня 2026 року.

Суддя   Ольга БАЛАЦЬКА