ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 303/4449/22
провадження № 51 - 15 км 26
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62021140050000023
від 29 березня 2021 року, № 62022000000000273 від 17 травня 2022 року,
№ 62022000000000423 від 23 червня 2022 року, № 62022140120000152
від 20 вересня 2022 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за ст. 362 ч. 1, 3, ст. 366 ч. 1, ст. 367 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_7 
на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2024 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2024 року задоволено клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 , на підставі ст. 49 ч. 1 п. 3 КК України звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності,
а кримінальне провадження № 62022000000000273 від 17 травня 2022 рокузакрито.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
Старший державний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного посту «Мукачево» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_6 , будучи службовою особою - працівником правоохоронного органу, за обставин, детально викладених
в обвинувальному акті, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, 12 лютого, 08 червня, 18 липня, 06 серпня 2018 року, перебуваючи на своєму робочому місці
у приміщені вказаного митного посту (Закарпатська область, м. Мукачево, Берегівська об`їздна, 12), під час митного оформлення нафтопродуктів
по тимчасовим митним деклараціям не здійснила належним чином митні формальності з контролю правильності класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД, безпідставно підтвердивши правильність визначення декларантом коду товару,
при митному оформленні якого акцизний податок не сплачується.
Службова недбалість  ОСОБА_6 призвела до тяжких наслідків у вигляді недоотримання загальним фондом Державного бюджету України податків
на загальну суму 3 747 834,19 грн.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишено
без задоволення, а ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, та короткий зміст поданих заперечень
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вказані судові рішення
та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Зазначає, що на розгляді в місцевому суді перебували 4 обвинувальні акти, об`єднані
в одну справу, однак суд першої інстанції, усупереч положенням ст. 49 ч. 3
КК України, не врахувавши обставин переривання строків давності новими злочинами, необґрунтовано закрив кримінальне провадження
№ 62022000000000273 про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ст. 367 ч. 2 КК України.
Вказує, що апеляційний суд безпідставно погодився із зазначеними висновками суду першої інстанції та, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення,
в ухвалі не надав відповідей на доводи скарги, не навів мотивів визнання
їх необґрунтованими, чим порушено вимоги ст. 419 КПК України.
У запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить залишити її без задоволення через необґрунтованість наведених прокурором доводів.
Від інших учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу прокурора не надходило.
Учасників судового провадження належним чином повідомлено про час та місце касаційного розгляду, заяв про відкладення касаційного розгляду від учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні вважав касаційну скаргу обґрунтованою і просив
її задовольнити.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасника судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу,
та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК України та у порядку, встановленому КПК України.
Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті
та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого
є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення,
від кримінальної відповідальності.
Положеннями ст. 49 КК України передбачено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється
від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, їх відновлення, зупинення і переривання.
Зокрема, частиною першою статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років -
у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років -
у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ст. 49 ч. 3 КК України перебіг давності переривається, якщо
до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно з висновком про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду
від 05 квітня 2021 року в справі № 328/1109/19, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ст. 49 ч. 1 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа
не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання захисника ОСОБА_8 , звільняючи ОСОБА_6 
від кримінальної відповідальності за ст. 367 ч. 2 КК України та закриваючи кримінальне провадження № 62022000000000273 від 17 травня 2022 року, виходив із того, що вказане кримінальне правопорушення відповідно до вимог ст. 12
КК України є нетяжким злочином і на час розгляду клопотання минув передбачений ст. 49 ч. 1 п. 3 цього Кодексу 5-річний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.
При цьому місцевий суд визнав необґрунтованими доводи прокурора
про відсутність підстав для застосування давності до ОСОБА_6 , оскільки вироки щодо неї в інших кримінальних провадженнях не ухвалювалися і переривання давності не було.
Апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, погодився із висновком місцевого суду, підтвердивши обґрунтованість застосування положень ст. 49 КК України та правильність звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст. 367 ч. 2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій
ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України.
Разом із тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляді
в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області перебувало кримінальне провадження № 62022000000000423 від 23 червня 2022 року
за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України (справа № 303/4449/22), яке в подальшому згідно з ухвалою того ж суду від 03 лютого 2023 року було об`єднано 
з кримінальним провадженням № 62022000000000273 від 17 травня 2022 року
за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України (справа № 463/5471/22) в одну справу
№ 303/4449/22.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 березня 2023 року об`єднане кримінальне провадження № 62022000000000423,
№ 62022000000000273 (справа № 303/4449/22) об`єднано з кримінальним провадженням № 62022140120000152 від 20 вересня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 362 частинами 1, 3 КК України (справа № 303/6763/22) в одну справу № 303/4449/22.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 квітня 2023 року об`єднане кримінальне провадження № 62022000000000423,
№ 62022000000000273, № 62022140120000152 (справа № 303/4449/22) об`єднано
з кримінальним провадженням № 62021140050000023 від 29 березня 2021 року
за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України (справа № 303/3063/23) в одну справу
№ 303/4449/22.
Отже, предметом розгляду судової справи № 303/4449/22 було обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 362 частинами 1, 3, ст. 366 ч. 1, ст. 367 ч. 2 КК України.
Однак місцевий суд, звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України (епізоди від 12 лютого, 08 червня, 18 липня, 06 серпня 2018 року), з урахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачувалася у вчиненні іншого нетяжкого злочину,
за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше двох років, та тяжкого злочину, не з`ясував обставин того, чи переривався у зв`язку із цим строк давності, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 положень ст. 49 КК України в частині обвинувачення, з чим необґрунтовано погодився суд апеляційної інстанції.
Отже, під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судових рішень, та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 пунктами 1, 2 КПК України є підставою для скасування таких рішень.
За таких обставин, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 підлягають скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції,
а касаційна скарга прокурора - задоволенню.
При новому розгляді суду необхідно врахувати наведене, справу розглянути відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
За правилами ст. 433 ч. 3 КПК України суд касаційної інстанції розглядає питання про обрання запобіжного заходу під час скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої чи апеляційної інстанції.
Враховуючи, що в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався, колегія суддів відповідно до вимог ст. 433 ч. 3 КПК України
не вбачає підстав для його обрання під час скасування судового рішення
і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2024 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3