Справа № 212/4037/26 
2/212/4114/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді – Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Годунової В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без участі всіх осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

встановив:
У березні 2026 року позивач ТОВ «ФК «Позика» звернуся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 у розмірі 15 610,00 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що 27.08.2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №36306371, шляхом накладення електронного підпису відповідача, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. ТОВ «ФК «Ірбіс» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та перерахувало відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок в розмірі 4 300 грн.
Відповідач, в порушення умов кредитного договору, зобов`язання за договором неналежним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 01 вересня 2025 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 15 610,00 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 300, 00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 11 310,00 грн.
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та позивачем укладено договір факторингу №01092025/1, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Ірбіс» відступило ТОВ ФК «Позика» належне йому право вимоги у тому числі до відповідача за кредитним договором №36306371.
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №36306371 від 27 серпня 2021 року в загальному розмірі 15 610,00 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500 грн.
Ухвалою суду від 07 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позові просив вразі неявки до суду відповідача розглянути справ у відсутність представника позивача та ухвали заочне рішення.
Відповідач подала до суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутність.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, встановленим наступне. 
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладений електронний Договір про надання фінансового кредиту № 36306371 (далі – Договір), за умовами якого відповідачці наданий кредит у розмірі 4 300,00 грн, строком до 25 листопада 2021 року (п.3.1. , 4.2., 11.1 Договору).
Позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки у строки та на умовах даного Договору (п. 3.1. Договору).
За користування кредитом клієнт сплачує Товариству відсотки за стандартною процентною ставкою у розмірі 3 %, яка застосовується у межах строку дії кредитного договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулося продовження строку кредитування за ініціативою клієнта (п.3.2. Договору).
Позичальник може скористатися пільговим періодом та отримати пільгову процентну ставку (знижку) на умовах: пільговий період – 30 календарних днів з 27.08.2021 по 26.09.2021 у розмірі 3 %; стандартний період - 60 календарних днів з 27.09.2021 по 25.11.2021 у розмірі 3 % (п.3.2. Договору).
Згідно з п.11.1., Договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 25 листопада 2021 року, але у будь-якому випадку до повного погашення виконання клієнтом зобов`язань за цим Договором.
Сторони у Договору передбачили, що у разі закінчення строку кредитування клієнт може подати до Товариства заявку про продовження строку кредитування. Товариство у разі наявності вільних коштів та інших факторів може розглянути дану заявку клієнта та надати згоду шляхом укладення Додаткового договору (п. 11.4. Договору).
Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису персонального ідентифікатора: 353336, направленого на телефон: 0980354098 (а.с. 13).
Таким чином з договору та його додатків вбачається, що між ТОВ «ФК «Ірбіс» та відповідачем у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19 (провадження №61-1602св20), від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21), від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20 (провадження №61-16059св21), від 08.08.2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21).
Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, відповідач уклав із ТОВ «ФК «Позика» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Після підписання Договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачці, а у відповідачки виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначені Договором строк та умови.
Позивач свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконав та надав їй кредит в сумі 4 300,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки № НОМЕР_1 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР», згідно з Договором про переказ коштів № ФК-П-21/04-21 від 06 квітня 2021 року, укладеного між та ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР»; номер транзакції у системі іРаy.ua – 105271173, призначення платежу: Зачисление 4 300грн на карту НОМЕР_2 (а.с. 29).
Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачці кредитні кошти, натомість остання допустила заборгованість, яка згідно з розрахунком ТОВ «ФК «Ірбіс», станом на 01.09.2025 становить 15 610,00 грн, з них: 4 300,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 11 310,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 33-34).
Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договорів щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. Також відповідач у поданій до суду заяві визнала позовні вимоги у повному обсязі.
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс»» та ТОВ «ФК «Позика» укладено Договір факторингу № 01092025/01, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Позика» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 (а.с. 23-27).
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 01092025/01 від 01 вересня 2025 року, ТОВ «ФК «Ірбіс» відступив ТОВ «ФК «Позика» право вимоги заборгованості до боржника позичальника ТОВ «ФК «Ірбіс» - ОСОБА_1 за Договором про надання фінансового кредиту № 36306371 від 27.08.2021 у сумі 15 610 грн, з яких: 4 300,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 11 310,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 11).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).
Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір.
Отже, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №36306371 від 27 серпня 2021 року в загальному розмірі 15 610,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує таке.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію Договору про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02 січня 2026 року, укладеного ТОВ «ФК «Позика» з ФОП Лівак І.М.; копію Додаткової угоди № 36306371 від 16 лютого 2026 року до Договору про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02 січня 2026 року; Детальний опис робіт (наданих робіт), виконаних ФОП ОСОБА_2 , необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Позика» щодо стягнення кредитної заборгованості ; Акт наданих послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16 лютого 2026 року, згідно з яким позивачу ФОП ОСОБА_2 надано правові послуги на суму 5 500,00 грн.
Враховуючи складність справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, а тому вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі.
Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: 2 622,40 грн - витрати зі сплати судового збору та 5 500,00 грн витрати на правничу допомогу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 512, 514, 525-527, 530, 610, 612, 629, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором №36306371 від 27.08.2025 у розмірі 15 610,00 грн (п`ятнадцять тисяч шістсот десять гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» витрати по сплаті судового збору у сумі 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок), витрати на правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн (п`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА», місцезнаходження: м. Бровари, вул. Симона Петлюри, будинок 21/1 код ЄДРПОУ 39493634;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складений та підписаний 07 травня 2026 року.

Суддя:        О.  Н.  Борис