Провадження № 2/522/3301/26
Справа № 522/26363/25-Е

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2026 року        м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси 
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання – Костинюк В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач в особі представника Солоненко Н.С. 04.12.2025 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання послуг у розмірі 14 850,66 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є співвласником об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 плату за надані водоканалом послуги не здійснював, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 14 850,66 грн.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла у провадження судді Павлик І.А.
Ухвалою від 18.12.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
До суду 16.01.2026 надійшов відзив представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову.
На обґрунтування відзиву вказано, що ОСОБА_1 не отримує послуги водопостачання, адже у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживає та не здає її в оренду, тобто в період з 01.11.2022 по 30.09.2025 ніхто послугами не користувався. ОСОБА_1 не укладав договорів з позивачем та автоматично не міг бути приєднаний. Також вказує на пропуск строку позовної давності, адже філія «Інфоксводоканал» звернулася 04.12.2025 з позовом про стягнення заборгованості за період з 01.11.2022 по 30.09.2025.
До суду 20.01.2026 надійшла відповідь на відзив ТОВ «Інфокс» у якій вказують, що доводи представника відповідача про не проживання відповідача не підтверджуються жодними доказами, а строки позовної давності не пропущені.
На підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси №1009/26 від 23.04.2026 на виконання Рішення зборів суддів Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2026 та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, по справі було проведено 23.04.2026 повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями в результаті якого справа 24.04.2026 передана судді Бондарю В.Я.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 27.04.2026 справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 27.05.2026.
До суду 01.05.2026 надійшов тотожний першому відзив представника відповідача.
У судове засідання 27.05.2026 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Представник позивача Солоненко Н.С. 27.05.2026 подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 01 червня 2026 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.07.2018 є власником частини квартири АДРЕСА_2 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав.
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру та лист Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради.
З розрахунку позивача доданого до позову у ОСОБА_1 наявна заборгованість за період з 01.11.2022 по 30.09.2025 у розмірі 14 850,66 грн. Нарахування проводилися з розрахунку на одну особи.
Відповідач вказує, що не проживає у квартирі у зв`язку з чим не отримує послуги водопостачання, однак, як правильно вказує представник позивача, жодних доказів на підтвердження таких доводів суду надано не було. ОСОБА_1 є власником частини квартири, куди постачаються послуги та зареєстрований за такою адресою.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. ст.67, 68, 162 Житлового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, на споживача комунальних послуг покладено обов`язок оплачувати надані послуги.
Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач не надав доказів належного виконання ним своїх зобов`язань з оплати послуг, наданих позивачем, розрахунок заборгованості не спростував. 
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, отримання відповідачем послуг водоканалу є підставою для їх оплати відповідачем, в зв`язку з чим позов ТОВ «Інфокс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 14 850,66 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності.
Статтею 257 ЦК України закріплено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. В подальшому постановами Кабінету Міністрів України карантин продовжувався та був відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Відповідно до ч. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Крім того, згідно з ч. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Отже, 30.06.2023, коли було відмінено карантин, вже діяв воєнний стан, на період дії якого також зупиняються строки позовної давності.
Враховуючи зазначене, строки зупинені з 12.03.2020, тобто представник відповідача не обґрунтовано просить застосувати строки позовної давності, адже такі позивачем не пропущені.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід також стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за договором про надання послуг – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» (код ЄДРПОУ 26472133, м. Одеса, вул. Басейна, буд. 5) заборгованість у розмірі 14 850 (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 66 (шістдесят шість) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» (код ЄДРПОУ 26472133, м. Одеса, вул. Басейна, буд. 5) сплачений судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.
Повний текст рішення суду складено 01 червня 2026 року.

Суддя:    В.Я. Бондар