Справа № 683/1638/26
2/683/1381/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в особі головуючої - судді Кутасевич О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №683/1638/26, 2/683/1381/2026 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в: 
У травні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «Позика») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, вказує, що 18 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 39500097, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 5000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту.
Однак, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 18 липня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 9500 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5000 грн; заборгованості за відсотками – 4500 грн.
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 01092025/1, за яким останнє набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників, визначеними в Реєстрі боржників, у тому числі, за кредитним договором № 39500097 від 18 червня 2021 року, укладеним між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ОСОБА_1 в розмірі 9500 грн, з яких 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 4500 грн - заборгованість за відсотками.
Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань ні перед первинним кредитором, ні перед позивачем, тому просить стягнути на свою користь вказану заборгованість, а також судові витрати у справі в розмірі 2662,40 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 5500 грн.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 червня 2026 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
29 червня 2026 року відповідач подав відзив, у якому просив у задоволенні позовної вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом відмовити, оскільки він є військовослужбовцем ЗСУ та відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям відсотки за користування кредитними коштами не нараховуються.
У відповіді за відзив представник позивача звертав увагу суду на те, що відсотки за користування кредитом в розмірі 4500 грн були нараховані відповідачем до вступу його на військову службу, тобто у період, коли відповідач не був військовослужбовцем, що підтверджується розрахунком заборгованості, а тому він не може бути звільнений від сплати відсотків на підставі ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У запереченнях ОСОБА_1 зазначив, що на момент підписання кредитного договору 18 червня 2021 року він мав статус військовослужбовця, а тому нарахування відсотків є порушенням зазначених вимог закону.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ІБРІС» та ОСОБА_1 у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 39500097, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 5000 грн строком на 30 днів зі сплатою 3% за день за користування кредитом.
ТОВ «ФК «ІБРІС» свої зобов`язання за договором виконало, перерахувавши 18 червня 2021 року ОСОБА_1 суму кредиту в розмірі 5000 грн на вказану відповідачем платіжну картку № НОМЕР_1 за допомогою системи LiqPay.
Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданих йому коштів та відсотків за користування ними.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ІБРІС» у ОСОБА_1 станом на 18 липня 2021 року наявна заборгованість в розмірі 9500 грн, з яких 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 4500 грн - заборгованість за відсотками.
Указаний розмір заборгованості за процентами нарахований відповідно до умов договору та в межах строку кредитування.
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 01092025/1, за яким «ФК «ІРБІС» відступило права вимоги, а ТОВ «ФК «Позика» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників, визначеними в Реєстрі боржників, у тому числі, за кредитним договором № 39500097, укладеного з ОСОБА_1 в розмірі 9500 грн, з яких 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 4500 грн - заборгованість за відсотками, що підтверджується копією вказаного договору, актом приймання-передачі реєстру прав вимоги до нього, витягом з додатку №1 реєстру прав вимоги, платіжною інструкцією №6054383 про оплату фінансування за договором факторингу.
Після отримання права грошової вимоги ТОВ «ФК «Позика» не здійснювало нарахування відповідачу процентів чи штрафних санкцій.
Отже, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Позика» за кредитним договором №39500097 від 18 червня 2026 року в розмірі 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 4500 грн - заборгованість за відсотками.
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, судом враховується наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Укладення кредитного договору та отримання суми кредиту в розмірі 5000 грн. відповідачем не оспорюється, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.
При вирішенні питання про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, суд зважає на таке.
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким  військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
30 березня 2021 року Законом України № 1357-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції, яка діяла на дату укладення кредитного договору з ОСОБА_1 , а саме: військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються".
Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Такі висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22.11.2023 р. по справі № 426/4264/19.
Як убачається із копії військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 останній на дату укладення кредитного договору № 39500097 18 червня 2021 року та протягом його дії, проходив військову службу за контрактом з 26 лютого 2019 року у військовій частині НОМЕР_3 .
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 від 08 травня 2026 року (форма 5) молодший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 з 25 грудня 2013 року. 
Разом з тим, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_5 від 05 лютого 2026 року №2853 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військової агресією російської федерації проти України молодший сержант ОСОБА_1 приймав участь у таких заходах в період з 05 лютого 2024 по 15 червня 2024 року, з 21 червня 2024 по 26 липня 2024 року, з 09 серпня 2024 року по 29 грудня 2024 року, з 27 жовтня 2025 року по 05 лютого 2026 року включно.
Отже, ОСОБА_1 на час укладення кредитного договору, нарахування відсотків був військовослужбовцем за контрактом, а не за мобілізацією та не брав участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.
Тому на нього не поширюється дія ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відтак позовні вимоги про стягнення заборгованості по відсотках в сумі 4500 грн. підлягають задоволенню.
Таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 39500097 від 18 червня 2021 року в сумі 9500 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5000 грн; заборгованості за відсотками – 4500 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України , до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).
Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надані: Договір про надання правничої допомоги від 02 січня 2026 року, який укладений між ТОВ «ФК «Позика»» та адвокатом Горобей Р.Г., додаткову угоду до нього від 08 травня 2026 року, акт надання послуг від 08 травня 2026 року з детальним описом наданих робіт та їх вартість, яка складає 5500 грн.
Як видно з детального опису наданих послуг, які надавалися адвокатом, вони складаються, зокрема із письмовою консультації клієнта щодо спірних правовідносин вартістю 500 грн, правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій вартістю 1500 грн, складення позовної заяви та подання позову до суду вартістю 3000 грн, формування додатків до позовної заяви вартістю 500 грн.
Правовий аналіз спірних правовідносин, охоплюється послугою складення позовної заяви та подання позову до суду, тому не може вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.
Тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у вказаній справі мають становити 4000 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 662,40 грн та 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором № 39500097 від 18 червня 2021 року в сумі 9500 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5000 грн; заборгованості за відсотками – 4500 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» судовий збір в розмірі 2 662,40 грн та 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 21/1 м. Бровари Київська область, 07406, код ЄДРПОУ 39493634.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя