ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/33590/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В., 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 ОСОБА_1 	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2026р. у справі №160/33590/25	
за позовом:	ОСОБА_1 	
до:   про:	Державної установи «Український Державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України»  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-	

ВСТАНОВИВ:

25.11.2025р. ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Менько Д.Д., звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Український Державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (далі – ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України») про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного від 01.12.2025р. за вищезазначеним адміністративним відкрито провадження в адміністративній справі №160/335920/25 та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач у адміністративному позові, посилаючись на те, що рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 01.10.2025 року №3399/25/36, яке прийнято за наслідками оскарження позивачем рішення від 12.05.2025 № 239/25/803/Р є необґрунтованим та безпідставними, тому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України» від 01.10.2025 року №3399/25/36;
- зобов`язати ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України» провести повторний огляд, та прийняти рішення щодо встановлення групи інвалідності, з урахуванням висновків суду у рішенні. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2026р. у справі №160/33590/25 у задоволенні адміністративного позову відмовлено (суддя – Калугіна Н.Є.).
Позивач - ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Менько Д.Д., не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, 11.04.2026р. подала за допомогою системи «Електронний суд» безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2026р. у справі №160/33590/25, яка зареєстрована судом апеляційної інстанції 13.04.2025р., з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Чепурнов Д.В., Сафронова С.В. 
Представник позивача, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 12.03.2026р. у цій справі та постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026р. у справі №160/33590/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2026р. у даній справі та з метою забезпечення апеляційного розгляду вищезазначеної апеляційної скарги з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/33590/25 .
Матеріали адміністративної справи №160/33590/25 надійшли до суду апеляційної інстанції 24.04.2026р. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.04.2026р. у справі №160/33590/25 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 19.05.2026р., про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи. 
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Під час розгляду даної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , позивач у справі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з отриманими травмами внаслідок нещасного випадку, відповідно до довідки МСЕК від 21.02.2023 №663118 серії 12ААВ встановлено ІІ (другу) групу інвалідності до 01.03.2025.
Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 21.02.2023 №016154 серія 12ААА, ОСОБА_1 , встановлено 80 % втрати професійної працездатності терміном на два роки (до 21.02.2025р.).
Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Роменська центральна районна лікарня» Роменської міської ради від 12.05.2025 №239/25/803/Р, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності.
З наданої суду ксерокопії вищезазначеного витяга / а.с. 43-44/ вбачається, що у пункті 16 вказаного рішення, в обґрунтування рішення експертної команди за результатами оцінювання, зазначено: 
«Враховуючи скарги пацієнта даних анамнезу та об`єктивного статусу (помірне обмеження активних рухів в кульшовому суглобі та суглобах ступні), інструментальних досліджень, відповідно критеріїв затверджених ПКМ від 15.11.2024 № 1338, комісією прийнято рішення про встановлення 3 групи інвалідності та 65% втрати працездатності, терміном на 2 роки. Причину інвалідності та втрати працездатності проставлено з наявних в довідниках у зв`язку з відсутністю зазначеної у Свідоцтві про хворобу № 54 / ІН від 26.12.2022 року – «Травма одержана в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язана з проходженням служби в ДКВС України»».
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Роменська центральна районна лікарня» Роменської міської ради від 25.06.2025 №239/25/1144/Р, позивачу встановлено 65% втрати працездатності терміном на 2 роки (до 07.04.2027р.)
19.05.2025р. позивач, звернулась із скаргою до ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України», про повторний огляд, у якій просила скасувати оскаржуване рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та прийняти нове рішення за результатами її оцінювання, яким встановити їй групу інвалідності ІІ, бажана форма розгляду скарги очно.
За результатами розгляду скарги позивача на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 12.05.2025 №239/25/803/Р, відповідачем прийнято рішення від 01.10.2025 №3399/25/36 про підтвердження позивачу ІІІ групи інвалідності.
В обґрунтування рішення у пункті 18 рішення зазначено: 
«На підставі наказу №420 від 05.06.2012р. та Постанови КМУ №1338 15.11.2024 року, та враховуючи скарги пацієнта, даних анамнезу та об`єктивного статусу (помірне обмеження активних рухів в кульшовому суглобі та суглобах ступні), інструментальних досліджень, комісією прийнято рішення про встановлення 3 групи інвалідності та 65% втрати працездатності, терміном на 2 роки. Рекомендовані подальші реабілітаційні заходи та раціональне працевлаштування.».
Позивач вважає протиправними рішення відповідача щодо встановлення їй групи інвалідності від 01.10.2025р., та звернулася до суду з даним позовом. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Статтею 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон №875-ХІІ) встановлено, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Відповідно до ст.3 Закону №875-ХІІ інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Згідно до ч.2 ст.6 Закону №875-ХІІ громадянин має право в судовому порядку оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю.
Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317, у редакції станом на виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.3 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Згідно до п.4 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.
Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.
Міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік.
МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, визначає її голову та заступника голови. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Документи, оформлені Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ, підписуються її головою або заступником голови (у разі відсутності голови) та засвідчуються штампом Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ.
Відповідно до пункту 13 Положення №1317 Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ:
здійснює організаційно-методичне керівництво обласними, Київським та Севастопольським міськими центрами (бюро) медико-соціальної експертизи;
розробляє комплексні заходи щодо профілактики і зниження рівня інвалідності, а також удосконалення порядку проведення реабілітації осіб з інвалідністю;
проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями і в разі потреби скасовує їх;
узагальнює та аналізує випадки необґрунтованого прийняття рішень обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними комісіями та направлення осіб лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності;
повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми;
проводить у складних випадках огляд хворих та осіб з інвалідністю за направленнями обласних, Київського та Севастопольського міських центрів (бюро) медико-соціальної експертизи;
надає консультаційну допомогу фахівцям з питань проведення медико-соціальної експертизи та обласним, Київській та Севастопольській центральним міським комісіям;
направляє в особливо складних випадках осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова;
на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил;
забезпечує здійснення обміну інформацією з питань, пов`язаних з організацією проведення медико-соціальної експертизи, відповідно до наказу МОЗ про покладення обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ;
впроваджує у практику роботи комісій наукові принципи і методи, розроблені науково-дослідними інститутами, готує пропозиції щодо вдосконалення медико-соціальної експертизи, узагальнює і поширює передовий досвід роботи;
бере участь в акредитації обласних, Київського та Севастопольського міських центрів (бюро) медико-соціальної експертизи та атестації лікарів, які входять до складу комісій, вживає заходів до підвищення їх кваліфікації;
проводить разом з профспілковими та громадськими організаціями осіб з інвалідністю конференції, наради, семінари з питань профілактики інвалідності, реабілітації та адаптації осіб з інвалідністю;
бере участь у здійсненні заходів щодо профілактики інвалідності.
З аналізу пункту 13 Положення №1317 вбачається, що на Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ покладено повноваження перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями, та їх скасування. При цьому, на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення.
При цьому, наказом Міністерства охорони здоров`я від 26.10.2024 №1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ» вирішено покласти права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (код згідно з ЄДРПОУ 03191673) з дати підписання цього наказу.
Відповідно до Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 №2022, до повноважень Центру оцінювання належить:
1) надає організаційно-методичне консультування експертним командам;
2) залучає лікарів закладів охорони здоров`я незалежно від форми власності за їх згодою (за необхідності) до роботи Центру оцінювання;
3) проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих експертними командами або медико-соціальними експертними комісіями:
4) здійснює обмін інформацією з питань, пов`язаних з організацією проведення оцінювання, відповідно до цього Положення;
5) узагальнює, аналізує та інформує МОЗ та правоохоронні органи про випадки необґрунтованого прийняття рішень експертними командами;
6) розглядає скарги на рішення експертних команд щодо результатів оцінювання та рішення медико-соціальних експертних комісій щодо результатів медико-соціальної експертизи;
7) перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
Рішення про встановлення інвалідності може прийматися під час заочного розгляду справи за результатами медичного обстеження в країні перебування відповідно до міждержавних договорів (угод).
Реалізація функцій Центру оцінювання, визначених підпунктами 3, 6, 7, 8 цього пункту, забезпечується експертними командами Центру оцінювання.
Як вбачається з матеріалів справи, під час обстеження позивача в розпорядженні відповідачів була наявна вся медична документація щодо характеру та перебігу хвороби позивача, копії якої позивачем додано до справи (консультативні заключення, виписки тощо).
За результатами медичного обстеження позивача, в тому числі проведеного повторно на вимогу позивача, експертна команда дійшла висновку, що покращення стану здоров`я позивача з урахування існуючого ступеня порушення функцій дає підстави для встановлення їй ІІІ групи інвалідності. 
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно врахована правова позиція Верховного Суду у постановах від 25.09.2018р. у справі №804/800/16, від 29.12.2021р. у справі №638/2723/16-а та від 12.10.2021р. у справі №280/4820/19 відповідно до яких, справи в яких спір виник у зв`язку з незгодою позивачів із висновками МСЕК щодо встановлення групи інвалідності, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
У вказаних постановах Верховний Суд наголошує на тому, що при розгляді по суті спору у справах, в яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки не є спеціалізованою установою в медичній сфері, а тому оцінка підставності висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Тобто суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Як вбачається з вимог позивача, зазначених як в позові так і в апеляційній скарзі, позивач не посилається на порушення ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України» процедури розгляду питання про встановлення/продовження позивачу групи інвалідності, а фактично по суті не погоджується з рішенням ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України» щодо визнання її особою з інвалідністю ІІІ групи, вказуючи на відсутність позитивної динаміки в стані його здоров`я, що, безперечно, виходить за межі питань права і не може оцінюватись судом.
Отже, з огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок про те, що відсутні підстави для визнання протиправними дій ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України», які полягали у визнанні позивача особою з інвалідністю та встановлення ІІІ групи.
Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час її розгляду, а також приймаючи до уваги норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, і суд першої інстанції зробив правильні висновки щодо необґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог та постановив у справі обґрунтоване рішення про відмову позивачу у задоволенні адміністративного позову.
Приймаючи до уваги вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, та ухвалено законне рішення і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 12.03.2026р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявника апеляційної скарги з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2026р. у справі №160/33590/25 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та порядку, які встановлені ст.329,331 КАС України.
Постанову виготовлено та підписано 01.06.2026р. 

Головуючий - суддя А.О. Коршун 

суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов