СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

Справа № 306/2326/25
Провадження № 2/306/311/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року    м. Свалява 

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого-судді   Уліганинця П.І.
за участю: секретаря судового засідання Сова-Фафула А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Свалявської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача ОСОБА_3 , яка являвся головою дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 . Зазначає, що на момент смерті останньої, разом з нею за вищевказаною адресою були зареєстровані: позивач з дружиною ОСОБА_4 та їх сином ОСОБА_5 . Вказує, що єдиним спадкоємцем першої черги до майна покійної є позивач. Звернувшись до Свалявської ДНК для прийняття спадщини після смерті матері, йому було роз`яснено, що через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане майно, оформити право власності на таке неможливо. Тому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Учасники в судове засідання не з`явилися. 
Представник позивача подала заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує. (а.с. 34).
Представник Свалявської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. (а.с. 42,46).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося. (ч.2 ст. 247 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.05.1975 року, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . (а.с. 13).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26.05.2005 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №26, проведений виконкомом Дусинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області. (а.с.14).
Як убачається з листа відділу «ЦНАП» Свалявської міської ради від 28.11.2025 р. №06-12/868 та відомостями з будинкової книги для прописки громадян, на момент смерті ОСОБА_3 , станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані: покійна ОСОБА_3 , її син ОСОБА_1 , невіста ОСОБА_4 , онук ОСОБА_5 . Згідно запису погосподарської книги с.Дусино (2001-2005 роки), станом на 25.05.2005 року головою домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 . (а.с.15,16-18).
З технічного паспорту, реєстраційний номер у реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:7890-3550-3118-0631 від 03.11.2025 року виготовленого ФОП ОСОБА_7 вбачається, що житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , складається : житлового будинку «А», літньої кухні «Б», Сарая «В», вбиральня "Г", огорожа 1-2. Відповідно до довідки виданої ФОП ОСОБА_7 від 24.10.2025 року № 146, його інвентаризаційна вартість в цінах 2025 року становить: 98 670,00 грн. (а.с.19-26,28).
Відповідно до інформаційної довідки №204 від 31.10.2025 року, згідно архівних даних та реєстрових книг КУП "Свалявське РБТІ" житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 на паперових носіях не зареєстрований. (а.с.27).
За приписами ч.2,3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20).
В пункті 3.1. «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року викладеного пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вказано, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. 
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За приписами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.
Керуючись ст. 12, 18, 81, 200, 258, 263, 265, 273, 353 ЦПК України, ст. 15, 392, 1216, 1218, 1223, 1296, 1297 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Свалявської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом — задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ   П.І.Уліганинець 
07.05.2026 року.