Номер провадження: 22-ц/813/1923/26 
Справа № 523/19807/24
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі за текстом - ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») - Котишин І.Б. вернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 482460 від 09.11.2022 року в розмірі 41 300 грн. на користь позивача та судові витрати, мотивуючи це тим, що 09.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 482460 (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу грошові кошти, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. На підтвердження укладення кредитного договору, позивач надає: Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 482460 від 09.11.2022 року; Додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту №482460 від 09.11.2022 року; Довідку про ідентифікацію; Розрахунок заборгованості за Договором №482460 від 09.11.2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування коштів за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Клієнтом Товариству х метою отримання кредиту. На підтвердження виконання Товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором позивач надав повідомлення про перерахування коштів Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №482460 від 09.11.2022 року Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 41300 грн.: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн.; заборгованість за відсотками - 36300 грн.
Окрім того, зазначено, що 01.02.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 01022024, згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №482460 від 09.11.2022 року.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 482460 від 09.11.2022 року за основою сумою кредиту у розмірі 5000 гривень, відсотки за користування кредитом у розмірі 10000 гривень, судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок, а всього суму у розмірі 17422 гривень 40 копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду представник ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» - Котишин І.Б. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2025 року в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, прийняти постанову про задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що підписуючи кредитний договір, споживач підтвердив, що він ознайомлений, зокрема, з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Відзив на апеляційну скаргу або пояснення (заперечення) не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ. Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є стягнення заборгованості, ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, тому апеляційний суд перевіряє його законність та обґрунтованість саме в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується та апеляційним судом не перевіряється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи часткового позов, стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками у розмірі 10 000 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем до стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 36 300 гривен не є співрозмірною сумі кредиту у 5 000 гривень, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (надалі Товариство) та ОСОБА_1 (надалі Відповідач) укладено Договір № 482460 про надання споживчого кредиту по програмі «NewShort», відповідно до якого отримала 5300 грн. (а. с. 24-42).
Строком кредиту 365 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 дні. Терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, що є Додатком № 1 до Договору (п. 1.4. Договору).
Відповідно до п. п. 1.5-1.5.3 договору, тип процентної ставки - фіксована, стандартна процента ставка - 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у пункті 1.4. цього договору, знижена процентна ставка 0.77 % в день та застосовується у випадку, якщо споживач до 09.12.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
Відповідно до пункту 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
У Графіку розрахунків, який є Додатком № 1 до договору № 482460 від 09.11.2022 року, вказано: дата видачі кредиту, сума кредиту, процент за користування кредитом. Також, графік має пояснення, якщо клієнтом не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів що зазначені в графіку платежів будуть перераховані за стандартною ставкою, в зв`язку з чим перший платіж зі сплати процентів збільшиться та складе 3 498 грн., а загальна сума розмірів платежів, будуть мати наступні значення: 47 276 грн. - сума платежів за розрахунковий період, 41 976 грн. - сума процентів за користування кредитом, 47541,10 % - реальна річна процентна ставка, 47 276 грн. - загальна вартість кредиту (а. с. 43).
На підтвердження перерахування коштів відповідачці, позивач надав повідомлення, в якому зазначено, про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит»: 09.11.2022 року на суму 5 300 грн., призначення платежу: зарахування на карту, маска картки НОМЕР_1 (а. с. 47).
Кредитний договір № 482460 від 09.11.2022 року., паспорт споживчого кредиту, разом із Додатком підписані ОСОБА_1 електронним підписом, у формі одноразового ідентифікатора, який відправлений на номер телефону ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «Селфі Кредит» (а. с. 46).
Як вбачається із розрахунку заборгованості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 482460, ТОВ «Селфі Кредит» нараховано заборгованість за період з 09.11.2022 року по 04.11.2023 року в сумі 41 300 грн. (зв. а. с. 47, а. с. 48-56).
01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема, ОСОБА_1 за кредитним договором № 482460 від 09.11.2022 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року, на загальну суму 41 300 грн., з якої: 5 000 грн. - залишок по тілу кредиту, 36 300 грн. - залишок по відсоткам (а. с. 58-62, 63).
27.11.2024 року ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" було надіслано на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу, в якій товариство просило відповідачку негайно погасити заборгованість у сумі 41 300 грн. (зв. а. с. 64).
Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з наступного.
Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині зменшення розміру відсотків.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
За приписами ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно із статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За обставинами цієї справи відповідачка прострочив виконання кредитного зобов`язання, що фактично нею не заперечується.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тобто, відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому, у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За обставинами цієї справи, ОСОБА_1 не оскаржувала договір факторингу в частині відступлення права вимоги за її кредитним зобов`язанням.
Судом встановлено, що 01.02.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо ОСОБА_1 за кредитним договором № 482460 від 09.11.2022 року.
Також, від первинного кредитора був переданий розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на 01.02.2024 року у ОСОБА_1 заборгованість за договором № 482460 від 09.11.2022 року складає 41 300 грн., з яких, 36 300 грн. - заборгованість за відсотками.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, попередній кредитор ТОВ «Селфі Кредит» виконав свої зобов`язання перед відповідачем, надав ОСОБА_1 кредит на умовах узгоджених сторонами, зокрема: повернення суми кредиту, сплати процентів, визначених у договорі. Відповідач у визначений у договорі строк свої зобов`язання перед кредитором не виконала, не сплатила суму отриманого кредиту, передбачених договором процентів, у зв`язку з чим у останньої утворилася заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 41 300 грн.
Колегія суддів вважає, що надані позивачем докази повністю доводять заявлені позовні вимоги, зокрема в частині стягнення обумовлених у кредитному договорі процентів за користування кредитом, які були нараховані, відповідно погоджених сторонами умов кредитного Договору, з якими відповідачка була ознайомлена та погодилась з ними. 
Розрахунок заборгованості здійснений позивачем відповідно до умов кредитного договору і лише в межах погодженого сторонами строку, на який укладався кредитний договір.
Власний контррозрахунок заборгованості за кредитним договором відповідачем не наданий. 
Відповідачка в суді першої інстанції підтвердила факт отримання нею кредитних коштів і їх неповернення у повному обсязі та несплату нею обумовлених кредитним договором процентів виходячи з погодженого розміру процентної ставки. Будь-яких тверджень щодо незрозумілості нею конкретних умов кредитного договору, які впливали на розмір зобов`язання повернення кредиту та розмір процентів, які підлягають сплаті за користування кредитними коштами, відповідачем в суді першої інстанції не заявлено. Сама собі фінансова неспроможність пов`язана з утратою роботи та бажання у зв`язку з цим повернути кредит та проценти у меншому ніж заявлено позивачем розмірі, не є підставою для звільнення відповідачки від зобов`язань передбачених кредитним договором.
Оцінюючи баланс інтересів сторін, суд першої інстанції врахував лише інтереси відповідача пославшись на її необізнаність у нюансах кредитного договору та не надання позивачем їй зокрема графіку платежів, виходячи із стандартної процентної ставки, а не лише із зниженої, як було надано позичальнику. 
Проте, вірно вказавши про те, що п. 1.4. кредитного договору передбачено, що графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи із припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та у строки визначені договором, суд першої інстанції не надав оцінки тому, що у додатку № 1 який є графіком платежів за зниженою процентною ставкою, міститься застереження (у вигляді пояснення до графіку-таблиці), що якщо споживачем не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір процентів за вказаний період буде перераховано за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з чим перший платіж зі сплати процентів збільшиться і складе 3 498 грн., а загальна сума розмірів платежів, що зазначені у Графіку платежів буде мати наступні значення:
- усього сума платежів за розрахунковий період складе 47 276 грн.;
- усього сума процентів складе 41 976 грн.;
- реальна річна процентна ставка складе 47 541,10 % річних;
- загальна вартість кредиту складе 47 276 грн.
При таких обставинах висновок районного суду про ненадання кредитором споживачу всієї інформації про умови кредитування, зокрема графіку платежів, виходячи із стандартної процентної ставки, не узгоджуються з матеріалами справи.
Як вбачається, споживач була обізнана про розмір платежів у разі невиконання нею умови Договору і у зв`язку з цим застосування кредитором не зниженої, а стандартної процентної ставки. 
Відповідач не заявляла у суді першої інстанції заперечень щодо дотримання вимог Закону України «Про споживче кредитування», не ставила питання про визнання договору недійсним чи окремих його умов такими, що не відповідають вимогам закону, та не надала доказів порушення своїх прав як споживача. 
За таких обставин відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення відсотків з 10 000 грн. до 36 300 грн. і як слідство загальної суми кредитної заборгованості з 15 000 грн. до 41 300 грн.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що оскільки споживач (відповідачка по справі) не подала апеляційну скаргу, тому суд обмежений доводами апеляційної скарги іншої сторони.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача.
Оскільки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір.
Позивач за позовну заяву сплатив судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Судовий збір, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги становить 3 633,60 грн., в той час, як скаржником сплачено 4 542 грн.
Тобто, скаржником надміру сплачено 908,40 грн., які підлягають поверненню в порядку встановленому Законом.
Оскільки, апеляційним судом внаслідок перегляду справи в апеляційному порядку позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн., підлягає стягненню з відповідача, а всього 6 056 грн. (2 422,40 + 3 633,60).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - задовольнити.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2025 року у частині суми стягнення процентів та судового збору - змінити.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів)заборгованість за кредитним договором № 482460 від 09.11.2022 року за основою сумою кредиту у розмірі 5000 гривень, відсотки за користування кредитом у розмірі 36 300 гривень, а всього 41 300 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів) судовий збір у розмірі 6 056 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий        О.М. Таварткіладзе

Судді:         Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова