У Х В А Л А
18 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 990/43/26
провадження № 11-104заі26
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідачки Мартинюк Н. М.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Гімона М. М., Губської О. А., Ємця А. А., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Тітова М. Ю., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Наталії Миколаївни від участі у розгляді справи № 990/43/26 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, Держави Україна в особі судді Херсонського окружного адміністративного суду (відряджена до Львівського окружного адміністративного суду) ОСОБА_2 , за участі третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправним та скасування рішення від 22 січня 2026 року № 100/0/15-26, провадження у якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 9 березня 2026 року,
УСТАНОВИЛА:
1. 13 лютого 2026 року ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник) через підсистему «Електронний суд» подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції позов до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), Держави Україна в особі судді Херсонського окружного адміністративного суду (відряджена до Львівського окружного адміністративного суду) ОСОБА_2 , за участі третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 22 січня 2026 року № 100/0/15-26 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Херсонського окружного адміністративного суду (відряджена до Львівського окружного адміністративного суду) у зв`язку з поданням заяви про відставку»;
- зупинити дію рішення ВРП від 22 січня 2026 року № 100/0/15-26 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Херсонського окружного адміністративного суду (відряджена до Львівського окружного адміністративного суду) у зв`язку з поданням заяви про відставку» до вирішення питання у справах № 380/1246/25, № 380/1182/25, № 380/19379/25, розгляду дисциплінарної скарги, зареєстрованої за Єдиним унікальним номером справи Н-326/0/7-26, вхідний номер справи 127252, до набрання рішенням суду у цій справі та інших справах законної сили;
- зобов`язати ВРП після отримання рішень у справах № 380/1246/25, № 380/1182/25, № 380/19379/25, розгляду дисциплінарної скарги, які набрали законну силу, повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про звільнення у відставку відповідно до заяви або звільнити за порушення присяги судді.
2. Ухвалою від 9 березня 2026 рокуКасаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду заяву  ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 990/43/26 залишено без розгляду.
3. Позовну заяву ОСОБА_1 до ВРП, Держави Україна в особі судді Херсонського окружного адміністративного суду (відряджена до Львівського окружного адміністративного суду) ОСОБА_2., за участі третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення від 22 січня 2026 року № 100/0/15-26, повернуто особі, яка її подала.
4. 19 березня 2026 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла апеляційна скарга позивача на зазначене судове рішення Касаційногоадміністративногосуду у складі Верховного Суду.
5. Ухвалою від 24 березня 2026 року суддя Великої Палати Верховного Суду залишила без руху подану апеляційну скаргу та запропонувала скаржнику у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали усунути виявлені недоліки, зокрема, шляхом надання доказів надсилання в порядку, встановленому законом, апеляційної скарги та документів, що до неї додаються, іншим учасникам справи ( ОСОБА_4 ); зазначити дату отримання ОСОБА_1 копії судового рішення суду першої інстанції і, за наявності, надати докази, що її підтверджують.
6. 8 квітня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» направив заяву про усунення виявлених недоліків, в якій зазначав, що ОСОБА_4 на електронну пошту ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) надіслав копію апеляційної скарги з додатками. 
7. Ухвалою від 8 квітня 2026 року суддя Великої Палати Верховного Суду продовжила строк для усунення виявлених недоліків, оскільки за наслідками перевірки наявних матеріалів, в тому числі тих, що надійшли від ОСОБА_1 на усунення виявлених недоліків, встановила, що до апеляційної скарги не додано докази направлення її копії та копій доданих до неї матеріалів третій особі - ОСОБА_4 та не зазначена дата отримання ОСОБА_1 копії судового рішення суду першої інстанції, докази на підтвердження відповідної дати також не додані.
8. 20 квітня 2026 року від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про усунення виявлених недоліків, до якої додано докази надсилання апеляційної скарги та документів, що до неї додаються  ОСОБА_4 .
9. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 29 квітня 2026 року відкрила провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 9 березня 2026 року.
10. 18 травня 2026 року від ВРП надійшов відзив на апеляційну скаргу.
11. 19 травня 2026 року та 26 травня 2026 року до Великої Палати Верховного Суду надійшли клопотання позивача про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: листа від 11 травня 2026 року № 9014/0/9-26 ВРП, ухвали дисциплінарного інспектора ВРП Давидович І. І. від 12 травня 2026 року № 1357/0/18-26, копії постанов Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2026 року у справі № 380/1182/26 та від 28 квітня 2026 року у справі № 380/2180/26, копіЇ рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2026 року у справі № 380/6552/26, копії ухвал Львівського окружного адміністративного суду від 7 квітня 2026 року у справі № 380/5713/26 та від 6 квітня 2026 року у справі № 380/5929/26.
12. Ухвалою судді Великої Палати Верховного Суду від 28 травня 2026 року встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали для подання своїх міркувань та заперечень щодо клопотаньОСОБА_1 про приєднання доказів у цій справі.
13. 3 червня 2026 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому він просить викликати у судове засідання в якості свідків ОСОБА_2 та уповноважену особу Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Національна академія управління», а також витребувати у ОСОБА_2 документи, а саме: первинні фінансові документи щодо сплати обов`язкових платежів і зборів з отриманого подарунка у негрошовій формі; первинні фінансові документи щодо сплати обов`язкових платежів і зборів з отриманого додаткового блага; усі наявні документи щодо здобуття освіти ОСОБА_2 ; копію трудової книжки; посадову інструкцію помічника голови Свалявського районного суду Закарпатської області; посадову інструкцію начальника Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області.
14. Ухвалою судді Великої Палати Верховного Суду від 3 червня 2026 року встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали для подання своїх міркувань та заперечень щодо клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків та витребування доказів у цій справі.
15. 4 та 10 червня 2026 року від ВРП надійшли заперечення на означені клопотання ОСОБА_1 . 
16. 17 червня 2026 року надійшла заява ОСОБА_1.про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Н. М. від участі у розгляді справи № 990/43/26.
17. Покликаючись на положення статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Бангалорські принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалені Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23 та Кодекс суддівської етики заявник наполягає на наявності обставин, які, на його думку, викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Н. М.
18. Як підставу для відводу заявник вказує, що суддя Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Н. М. при постановлені ухвал від 24 березня 2026 року та 8 квітня 2026 року застосовувала до нього більш суворі вимоги щодо необхідності підтвердження надсилання процесуальних документів іншим учасникам справи, водночас, на його переконання, не реагувала на випадки не надсилання ВРП відзиву на апеляційну скаргу третій особі - ОСОБА_4 , а також заперечень, поданих 4 і 10 червня 2026 рокуВРП іншим учасникам справи. Такі дії він розцінює як прояв нерівного ставлення до сторін. 
19. Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що суддя-доповідачка постановила ухвали про надання учасникам справи строків для подання міркувань та заперечень щодо його клопотань про долучення доказів, витребування документів та виклик свідків. На його думку, такі процесуальні дії надають можливість ВРП заперечувати позовні вимоги та створюють передумови для відмови у задоволенні відповідних клопотань. 
20. У підсумку заявник наголошує, що сукупність наведених обставин свідчить про втрату довіри до судді-доповідачки у цій справі, породжує сумніви щодо її неупередженості та створює ризик формального розгляду справи без належного з`ясування всіх обставин, у зв`язку з чим просить задовольнити заяву про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Н. М.
21. Перевіривши наведені ОСОБА_1 на обґрунтування заяви про відвід судді Мартинюк Н. М. доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
22. Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
23. Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
24. Частиною сьомою статті 40 КАС України визначено, що питання про відвід судді Великої Палати Верховного Суду не підлягає передачі на розгляд іншому судді та розглядається Великою Палатою Верховного Суду.
25. За змістом частини другої статті 39 КАС України відвід судді може бути заявлено за наявності підстав, зазначених у статтях 36-37 цього Кодексу.
26. Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України, згідно з частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
27. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 КАС України).
28. Так, положеннями статті 37 КАС України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.
29. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.
30. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.
31. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення.
32. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи.
33. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.
34. До того ж, приписами частини четвертої статті 36 КАС України регламентовано, що не може бути підставою для відводу судді незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання.
35. Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим, тобто в заяві мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
36. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу (частина четверта статті 39 КАС України).
37. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
38. Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
39. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань - прямих чи непрямих з будь-чийого боку або з будь-якої причини. 
40. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді - як реальної, так і суб`єктивної.
41. Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість (безсторонність) судді».
42. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:
- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) слід визначати окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
43. Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості заявник повинен довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних складових неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про особисте переконання та поведінку конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).
44. Як указано в Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.
45. Практика ЄСПЛ свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) потрібно визначити окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункти 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікаллеф проти Мальти»).
46. У рішенні ЄСПЛ від 9 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».
47. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
48. Проаналізувавши аргументи, якими позивач обґрунтовує заявлений відвід, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що такі не доводять наявності обставин, які могли б за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості судді при розгляді цієї справи як підстави для відводу відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України.
49. Також у аспекті наведених доводів Велика Палата Верховного Суду звертає увагу заявника, що особливості підготовки справи до апеляційного розгляду визначені статтею 306 КАС України. Так, згідно з пунктом 6 частини першої цієї статті суддя-доповідач за клопотанням учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; вирішує інші письмово заявлені клопотання учасників справи. До того ж, частина третя статті 306 КАС України передбачає, що відповідні підготовчі дії вчиняються з дотриманням прав всіх учасників справи подати свої міркування або заперечення щодо їх вчинення.
50. Отже, надання учасникам справи строку для подання своїх міркувань та заперечень щодо заявлених клопотань позивача не є свідченням упередженого ставлення суду або попереднього вирішення питання по суті таких клопотань. Навпаки, такі дії відповідають встановленій законом процедурі підготовки справи до апеляційного розгляду та є реалізацією суддею-доповідачкою повноважень, передбачених статтею 306 КАС України.
51. Велика Палата Верховного Суду відхиляє й доводи заявника про те, що суддя-доповідачка не застосувала до відзиву та заперечень ВРП наслідків, які були ужиті до апеляційної скарги. Апеляційна скарга, відзив і заперечення є різними процесуальними документами щодо яких КАС України встановлює відмінне правове регулювання та процесуальні наслідки недотримання вимог до їх подання. Так, статтею 296 КАС України визначені вимоги до форми та змісту апеляційної скарги, статтею 304 КАС України - до відзиву на апеляційну скаргу, а статтею 167 КАС України - загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення. Суд не вправі застосовувати наслідки, установлені законом для однієї процесуальної дії, щодо вчинення іншої процесуальної дії. У той же час позивач, стверджуючи про невжиття суддею-доповідачкою до ВРП відповідних заходів, не наводить норм процесуального закону, які, на його думку, підлягають застосуванню.
52. Тож, з доводів та меж перегляду в цій справі не простежується жодної залежності чи взаємозв`язку, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Н. М. стосовно позивача, її зацікавленість у певному рішенні в цій справі чи необ`єктивне ставлення до сторін у справі.
53. Оскільки визначених статтею 36 КАС України та інших підстав для відводу судді Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Н. М. немає, відповідна заява ОСОБА_1 не може бути задоволена.
Керуючись статтями 36, 37, 39, 40 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Наталії Миколаївни від участі у розгляді справи № 990/43/26.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідачка	Н. М. Мартинюк	
Судді	О. О. Банасько	М. В. Мазур	
	О. В. Білоконь	К. М. Пільков	
	О. Л. Булейко	С. О. Погрібний	
	М. М. Гімон	Н. С. Стефанів	
	О. А. Губська	Т. Г. Стрелець	
	А. А. Ємець	О. В. Ступак	
	В. В. Король	М. Ю. Тітов	
	О. В. Кривенда	І. В. Ткач	
		В. Ю. Уркевич