11.05.2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  	копія	
  	Справа № 401/84/26  Провадження № 2/401/814/26	

11 травня 2026 року м. Світловодськ
Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Мельничика Ю.С.,
з участю: секретаря судового засідання Рудської В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Процедура (рух справи):
У січні 2026 року ТОВ "Споживчий Центр" звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №03.05.2025-100001607 від 03 травня 2025 року в розмірі 44 730 грн. 00 коп. та судового збору.
Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 12 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. 
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Аргументи позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр":
Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 03 травня 2025 року між ТОВ "Споживчий Центр" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем оферти на укладання угоди про надання кредиту №03.05.2025-100001607. Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, та надав відповідачу кредит строком на 217 днів у розмірі 11 000 грн. 00 коп., вказаними коштами відповідач скористався.
22 липня 2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, у зв`язку з чим сума кредиту - 18 000 грн. 00 коп., строк на який надається кредит (а саме 2-й транш у розмірі 7 000 грн. 00 коп.) 137 днів з дати його надання.
Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача за кредитом становить 44 730 грн. 00 коп. що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 18 000 грн. 00 коп., процентами у розмірі 15 480 грн. 00 коп., комісії за надання 630 грн. 00 коп., комісії за обслуговування 1 620 грн. 00 коп., неустойки у розмірі 9 000 грн. 00 коп. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача.
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що на підставі змін до Закону України «Про споживче кредитування» кредитором дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань за договорами укладеними з 24 січня 2024 року.

Позиція відповідача:
17 березня 2026 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги визнає частково, лише у розмірі 35 730 грн. 00 коп., що складається з тіла кредиту, процентів та комісій. Щодо стягнення з відповідача неустойки, зазначає, що відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Окрім того, відповідач просить суд розглянути можливість розстрочення виконання рішення, у зв`язку з погіршенням її фінансового стану та перебуванні на утриманні у неї двох дітей. 

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані стронами докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 

Встановлені судом обставини справи:
Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №03.05.2025-100001607 від 03 травня 2025 року відповідно до якого відповідач отримав від ТОВ «Споживчий Центр» кредит строком на 217 днів у розмірі 11 000 грн. 00 коп., дата повернення кредиту – 05 грудня 2025 року.
22 липня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір відповідно до умов якого сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 18 000 грн. 00 коп., кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й транш у розмірі 7 000 грн. 00 коп., строк на який надається кредит – 137 днів.
Згідно розрахунку заборгованості встановлено, що загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Споживчий Центр» станом на 05 грудня 2025 року за кредитним договором складає: 44 730 грн. 00 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 18 000 грн. 00 коп., процентами у розмірі 15 480 грн. 00 коп., комісії за надання 630 грн. 00 коп., комісії за обслуговування 1 620 грн. 00 коп., неустойки у розмірі 9 000 грн. 00 коп.
ОСОБА_1 03 травня 2025 року та 22 липня 2025 року електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 11 000 грн. 00 коп. та 7 000 грн. 00 коп., а отже акцептовано умови Договору.
Під час ідентифікації Позичальника - ОСОБА_1 з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку.
В свою чергу, відповідач умов кредитного договору належним не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених графіком платежів.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунку, поданого позивачем у позичальника утворилася заборгованість.
У січні 2026 року ТОВ "Споживчий Центр" звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором .

Оцінка суду:
Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Згідно ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» - електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи.
Ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних - особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
Стаття 14 вищезазначеного закону передбачено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Висновок суду:
В судовому засіданні встановлено, що 03 травня 2025 року між ТОВ "Споживчий Центр" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №03.05.2025-100001607, додатковим договором від 22 липня 2025 року відповідачу додатково надано кредит у розмірі 7 000 грн. 00 коп. 
Надавши суми кредиту відповідачу, позивач виконав умови укладеного кредитного договору №03.05.2025-100001607 від 03 травня 2025 року та додаткового договору від 22 липня 2025 року, однак ОСОБА_1 всупереч умовам договору свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 05 грудня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Споживчий Центр" становить 44 730 грн. 00 коп.
Щодо заборгованості за неустойкою у розмірі 9 000 грн. 00 коп. за договором №03.05.2025-100001607 від 03 травня 2025, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
"Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 згідно із Законом N 2120-IX від 15 березня 2022 року: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та триває дотепер.
Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Між тим, доводи позивача про те, що на підставі змін, за договорами укладеними з 24 січня 2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань судом відхиляються, оскільки між вказаними нормами Цивільного кодексу України та Закону України "Про споживче кредитування" не виникає жодних колізій. Так, Цивільний кодекс України передбачає звільнення боржника від сплати неустойки, нарахованої з 24 лютого 2022 року. Закон України "Про споживче кредитування", в свою чергу, передбачає звільнення боржника від сплати неустойки за період з 1 березня 2020 року по 24 січня 2024 року, при цьому не вказуючи, що після 24 січня 2024 року кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки.
Таким чином, Закон України "Про споживче кредитування" лише розширює період, за який боржник звільняється від сплати неустойки.
Отже, суд вважає, що нарахування неустойки в сумі 9 000 грн. 00 коп. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає.
Щодо вирішення питання про розточення ОСОБА_1 виконання рішення суду шляхом встановлення графіку платежів, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. 
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Враховуючи те, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо її реального матеріального стану, які б свідчили про істотне ускладнення або неможливість виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду.
З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за сумою кредиту в сумі 18 000 грн. 00 коп., та заборгованості за відсотками у розмірі 15 480 грн. 00 коп., комісії за надання 630 грн. 00 коп., комісії за обслуговування 1 620 грн. 00 коп., а всього: 35 730 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 047 грн. 38 коп. ( 2 094 грн. 77 коп. / 50%)
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 10-13, 76-81, 83, 89, 141, 223, 264, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 258, 267, 525, 526, 530, 536, 549, 553, 554, 610, 611, 1048-1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр", заборгованість за кредитним договором №03.05.2025-100001607 від 03 травня 2025 року у розмірі 35 730 грн. 00 коп., а також судовий збір в сумі 1 047 грн. 38 коп.
Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" з відповідного бюджету, згідно платіжної інструкції № СЦ00066041, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1 047 грн. 38 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення Світловодського міськрайонного суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса, : вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою:      АДРЕСА_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 .

Суддя Світловодського
міськрайонного суду Ю.С. Мельничик
Згідно з оригіналом