Справа №443/927/26
Провадження №3/443/398/26

ПОСТАНОВА
іменем України

03 червня 2026 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст.173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
В С Т А Н О В И В:
06 травня 2026 року о 12.30 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання своєї матері – ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 ,вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері – ОСОБА_2 , під час якого обзивав останню нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, копав ногами по ходулях, чинив моральний та психологічний тиск.
Крім того, 07 травня 2026 року біля 21.00 год. ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої 06.05.2026 винесено терміновий заборонний припис серії АА №611900 про заборону перебуванню в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , не виконав його.
Крім того, 08 травня 2026 року біля 21.00 год. ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої 06.05.2026 винесено терміновий заборонний припис серії АА №611900 про заборону перебуванню в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , не виконав його.
Крім того, 09 травня 2026 року біля 21.00 год. ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої 06.05.2026 винесено терміновий заборонний припис серії АА №611900 про заборону перебуванню в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , не виконав його.
Крім того, 10 травня 2026 року біля 21.00 год. ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої 06.05.2026 винесено терміновий заборонний припис серії АА №611900 про заборону перебуванню в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , не виконав його.
Крім того, 11 травня 2026 року біля 21.00 год. ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої 06.05.2026 винесено терміновий заборонний припис серії АА №611900 про заборону перебуванню в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , не виконав його.
Крім того, 12 травня 2026 року біля 12.00 год. ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої 06.05.2026 винесено терміновий заборонний припис серії АА №611900 про заборону перебуванню в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , не виконав його.
Крім того, 14 травня 2026 року біля 16.00 год. ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої 06.05.2026 винесено терміновий заборонний припис серії АА №611900 про заборону перебуванню в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , не виконав його.
Крім того, 15 травня 2026 року о 10.30 год. ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої 06.05.2026 винесено терміновий заборонний припис серії АА №611900 про заборону перебуванню в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , не виконав його.

ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на виклик суду не з`явився, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 
При цьому ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи в суді шляхом направлення повістки за адресою, яка вказана в протоколах про адміністративні правопорушення. Проте, направлене на його адресу рекомендоване повідомлення повернуто до суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17) є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду.
Крім того, повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи. було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Жидачівського районного суду Львівської області). 

Вирішуючи питання щодо можливості проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд зазначає таке. 
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Суд зауважує, що ОСОБА_1 не подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, та не повідомляв суд про причини неприбуття на виклик суду, а також не подавав інших клопотань.
Враховуючи вищевикладене, у відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, що притягається до відповідальності, який не з`явився за викликом суду, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належно та вчасно.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ст.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ).
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильства» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають їхні батьки та діти; батьки (мати, батько) і дитина (діти); прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Під час розгляду справи судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 .

Крім того, об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю. Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Таким чином, вчинення особою хоча би одного з вищевказаних діянь є грубим порушенням та тягне за собою передбачену законом адміністративну відповідальність.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 173-8 КУпАП адміністративним правопорушенням є невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-8 КУпАП доведеною повністю.
Зокрема, вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме: 
- протоколами про адміністративні правопорушення Серія ВБА №211890 від 06.05.2026, Серія ВБА №211897 від 13.05.2026, Серія ВБА №211896 від 13.05.2026, Серія ВБА №211895 від 13.05.2026, Серія ВБА №211666 від 13.05.2026, Серія ВБА №211894 від 13.05.2026, Серія ВБА №211898 від 13.05.2026, Сері ВБА №211888 від 15.05.2026, Серія ВБА №211887 від 15.05.2026;
- рапортами працівників Відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про реєстрацію повідомлення про адміністративне правопорушення;
-  заявою ОСОБА_2 та її письмовими поясненнями від 06.05.2026, згідно яких остання повідомила, що її син – ОСОБА_1 06.05.2026 близько 12.30 год. прийшов до неї додому у п`яному вигляді та вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме обзивав нецензурними словами, погрожував фізичними розправами, чинив морально-психологічний тиск;
- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 13.05.2026 та від 15.05.2026;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.05.2026 та від 15.05.2026, згідно яких останній повідомив, що протягом часу з 07.05.2026 по 15.05.2026 приходив до будинку матері;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.05.2026, згідно яких останній пояснив, що 06.05.2026 він випив 250 грам горілки та біля 12.30 год. він прийшов до матері, та його матір звернула йому увагу на те, що він п`яний. Після чого він почав на адресу матері виражатися нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск;
- терміновим заборонним приписом від 06.05.2026, згідно якого ОСОБА_1 встановлено наступні заходи термінового заборонного припису стосовно постраждалої особи ОСОБА_2 : зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою; строком на десять діб з 16 год 40 хв 06.05.2026 до 16 год 40 хв. 16.05.2026.

В даному випадку суд всебічно, повно, об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-8 КУпАП, оскільки з досліджених судом доказів встановлено, що останній вчиняв умисні дії психологічного характеру відносно потерпілої, а також останній будучи особою стосовно якого винесено терміновий заборонний припис, не виконав його.
При цьому, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився та не надав суду жодного доказу на спростування обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення.

Обставин, які виключають провадження у справі та адміністративну відповідальність, немає.
Обставин, що відповідно до ст.ст.34,35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність за правопорушення, не встановлено.
При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно правила ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчинення ним нових правопорушень,враховуючи вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП вважаю, що необхідно призначити ОСОБА_1 покарання за сукупністю правопорушень у виді громадських робіт, в межах санкції статей за якими кваліфіковано його дії.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 283 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.
Згідно з ч. 6 ст. 28 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року, у випадках передбачених законодавством.

Зважаючи на вищевказане, з метою забезпечення комплексного підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалій особі, беручи до уваги дані про особу правопорушника, викладені у Формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 06.05.2026, згідно якої визначено рівень небезпеки «високий», з метою зміни його насильницької поведінки та формування нової неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках зі своєю сім`єю, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, вважаю за необхідне одночасно направити ОСОБА_1 , в порядку ст. 39-1 КУпАП, на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі у розмірі 665 грн. 60 коп..
Керуючись ст. ст. 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, ч.2 ст.173-8 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:
за ч.1 ст.173-2 КУпАП увиді громадських робіт строком на 30 (тридцять) годин;
за ч.2 ст.173-8 КУпАП у виді громадських робіт строком на 35 (тридцять п`ять) годин.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП, накласти на  ОСОБА_1  остаточне стягнення у виді громадських робіт строком на 35 (тридцять п`ять) годин.

Стягнути  ОСОБА_1  на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665 (шістсот шістдесят п`ять ) гривень 60 копійок судового збору.
Направити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який вчинив домашнє насильство, для проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області, строком на 6 (шість) місяців.
Жидачівській міській раді Стрийського району Львівської області як суб`єкту, відповідальному за виконання програм для кривдників, організувати та забезпечити проходження ОСОБА_1 програми для кривдників, згідно порядку передбаченого Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.І. Сливка