СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143 

Справа №547/271/26
Провадження №2/547/364/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року с-ще Семенівка
Семенівський районний суд Полтавської області в складі :
головуючої судді Самойленко Л.М.,
за участі секретаря судового засідання Вареник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі судових засідань Семенівського районного суду Полтавської області № 1 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі – ТОВ "Споживчий центр") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначено, що 31.07.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферта) № 31.07.2025-100002457. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 10000,00 грн. Строк, на який надано кредит - 168 днів з дати його надання. Процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом. Процентна ставка «Економ» фіксована незмінена процентна ставка у розмірі 0,5% за один день користування кредитом. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 28266,00 грн, що складається із основного боргу в розмірі 9400,00 грн, процентів -10966,00 грн, комісії за надання кредиту - 100,00 грн, додаткової комісії за обслуговування кредиту – 1800,00 грн, відсотків, нарахованих по ст. 625 ЦК України – 6000,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр".
Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу в розмірі 28266,00 грн та понесені судові витрати.
Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 02.04.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. 
Представник позивача ТОВ "Споживчий центр" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. В позовній заяві просив розгляд даної справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 11 зв.ст.). 
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 119).
Від відповідача 23.04.2026 надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, та такими, що ґрунтуються на припущеннях та неналежних доказах. Просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне.
У 2025 року відповідач потребував правової допомоги юриста (адвоката) через безпідставну відмову РТЦК та СП у наданні йому відстрочки. За таких умов останній був змушений вишуковувати кошти за надання йому юристом-правничих послуг по захисту його прав шляхом звернення до Полтавського окружного адміністративного суду з поданням двох заяв щодо отримання законної відстрочки. За таких життєвих обставин, що склалися, вимушений був в оперативному порядку звернутися до фінансових установ, зокрема до Товариства обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» для отримання кредиту, піддавшись на їхній рекламний бренд «ШвидкоГроші». Так, як відділення даної фінансової установи ТОВ «Споживчий центр» відсутнє у населенному пункті, договір укладався з використанням дистанційних каналів в електронній формі (у вигляді електронного документа) через задіяний смартфон. Відповідно текст договору надавався позичальнику на телефон в електронному режимі і в межах короткого часу, в результаті чого він не мав належної можливості на ознайомлення, так як шрифт в смартфоні дуже малий і для читання необхідно збільшувати в декілька разів шрифт і відповідно формат тексту фокусується не по ширині аркуша, і за таких умов необхідно постійно переміщувати читаємий текст з одного краю сторінки в іншу і навпаки, що фактично унеможливлює (ускладнює) прочитання умов договору та фінансових показників. При підготовці даного відзиву на позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» ним з`ясовано слідуючі правові моменти. Так, сформований ТОВ «Споживчий центр» графік платежів, що відображений у п. 14 Заявки до кредитного договору №31.07.2025-100002457, яка є невід`ємною частиною згідно п.3.3.1 даного договора, не відповідає встановленій формі згідно з додатком 2 Правил затверджених Постановою Правління НБУ № 1. Постановою НБУ №16 визначена імперативний порядок заповнення таблиці з відповідною формою щодо порядкової послідовності відображення усіх передбачених показників, що формуюють (складають) загальну вартість кредиту по видам платежів, строковості, та надає право наочним способом представити позичальнику умови при отриманні кредиту, яка повинна бути зрозумілою і точною, з наданням усіх показникових реквізитів, що не було дотримано в належній формі кредитодавцем і відповідно недотримані Правила визначених НБУ. Саме установлена форма подання цифрових характеристик кредиту, в тому числі передбачений в таблиці горизонтальний рядок «Усього», надає можливість наочно візуалівути (зрозуміти) загальні показники по видах платежів кредиту. Законом України «Про споживче кредитування» забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем кредитних показників при наданні кредиту. Отже, графік платежів, що відображений у пунктах 14 Заявки до кредитного договору №31.07.2025-100002457, який є невід`ємною частиною відповідно до пункту п.3.3.1 даного договора, вважає таким, що обмежує права споживача, та є нікчемним.
Крім того, посилаючись на норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України вважає безпідставним нарахування 6000,00 грн процентів відповідно до ст. 625 ЦК України.
Також вважає неправомірним нарахування комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1800 грн неправомірним з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості, може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Тобто, положення кредитного договору № 31.07.2025-100002457 від 31.07.2025 щодо сплати на користь ТОВ «Споживчий центр» комісії за обслуговування кредиту, суперечать нормам ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» та вважає є нікчемними з моменту укладення цього правочину. Отже, позивач ТОВ «Споживчий центр» неправомірно в позовній заяві нарахував стягнення сплати комісії 1800 грн за обслуговування кредиту.
Крім цього, відповідач не погоджується про стягнення з нього судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн (а.с. 65-72).
Відповіддю на відзив від 29.04.2026 представник позивача Чехун Ю.В. просила позов задовольнити, зокрема, щодо форми договору зазначила, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії); 2) подання відповідачем заявки кредитного договору (кредитної лінії); 3) надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору (кредитної лінії). Таким чином, було укладено спірний кредитний договір у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової.
Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Також, підписуючи оферту, відповідач підтвердив той факт, що розуміє умови, на яких укладається договір. У відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), відповідачем вкотре було підтверджено розуміння та чіткість умов укладання даного договору. Тобто, відповідач підтвердив факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодився на відповідні умови кредитування. Також відповідачем не було надано відомостей щодо оскарження умов кредитного договору у судовому порядку.
ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.
Також зазначила, що матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Щодо комісії. Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту на картку, зазначену позичальником, є виправданою. 
Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобовязуєтьсмя їх виконувати. За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача.
Щодо нарахування неустойки посилається на Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування». 
Тому просисить задовольнити позовні вимоги та здійснювати розгляд справи завідсутності представника позивача.
Запереченням на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_1 просив врахувати наданий ним відзив від 23.04.2026. Вважає аргументи позивача безпідставними, неорбгрунтованими та такими, що не відповідають процесуальним нормам. Тому просив відмовити у задоволенні позову (а.с.104-111). 
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 31.07.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферта) № 31.07.2025-100002457. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 10000,00 грн. Строк, на який надано кредит – 168 днів з дати його надання. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів. Процентна ставка «Економ» фіксована незмінна у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Процентна ставка річних 332,41%. Загальні витрати за кредитом 15300,00грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 25300,00 грн. Реальна річна процентна ставка 3920,58%. Розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України становить 170000 % річних. Неустойка 150,00 грн за кожен день невиконання/неналежне виконання споживачем грошових зобов`язань з повернення суми кредиту. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49хх-хххх-9377. 
Договір підписано одноразовим електронним підписом Е928 (а.с. 26-33).
Паспорт споживчого кредиту підписано одноразовим електронним підписом А928 (а.с. 23-25).
24.08.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, у зв`язку з чим внести наступні зміни до договору. Сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 11000,00 грн.
За даним додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й Транш у розмірі 1000 грн; дата надання/видачі кредиту (2-го Траншу) – 24.08.2025. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49ХХ-ХХХХ-9377. Днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику: 4149-49ХХ-ХХХХ-9377. Строк, на який надається кредит 144 днів з дати його надання. Сторони домовились, що позичальник відповідно до даного додаткового договору зобов`язаний сплатити комісію, пов`язану з наданням 2-го траншу -5% від суми 2-го траншу (частини суми кредиту), що дорівнює 50 грн. Комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється у розмірі 550 грн, починаючи з комісії за обслуговування, яка сплачується у тому черговому періоді (у черговому періоді №2), у якому надається транш. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується комісія за обслуговування, не змінюються даним додатковим договором, комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди NN 2-4. Процентна ставка 350,4% річних. Загальні витрати 11596,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 19996,00 грн. Реальна річна процентна ставка 6955,59%.
Додатковий договір та паспорт споживчого кредиту підписано одноразовим електронним підписом К171, А171 (а.с. 33 зв.с. -38).
26.08.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до договору.Сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 12000,00 грн.
За даним додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й Транш у розмірі 1000 грн; дата надання/видачі кредиту (3-й Транш) – 26.08.2025. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49ХХ-ХХХХ-9377. Днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику: 4149-49ХХ-ХХХХ-9377. Строк, на який надається кредит - 142 дні з дати його надання. Сторони домовились, що позичальник відповідно до даного додаткового договору зобов`язаний сплатити комісію, пов`язану з наданням 3-го траншу -5% від суми 2-го траншу (частини суми кредиту), що дорівнює 50 грн. Комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється у розмірі 550 грн, починаючи з комісії за обслуговування, яка сплачується у тому черговому періоді (у черговому періоді №2), у якому надається транш. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується комісія за обслуговування, не змінюються даним додатковим договором, комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди NN 2-4. Процентна ставка 350,4% річних. Загальні витрати 12866,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 22266,00 грн. Реальна річна процентна ставка 7562,51%.
Додатковий договір, паспорт споживчого кредиту підписано одноразовим електронним підписом К125, А125 (а.с. 38 зв.с. -43).
Видачу коштів за кредитним договором № 31.07.2025-100002457 від 31.07.2025 ОСОБА_1 підтверджено листом ТОВ «Універсальнв платіжні рішення» від 23.03.2026 №230-2303, яким зазначено про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 31.07.2025, сума 10000 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 819474505, призначення платежу – видача за договором кредиту № 31.07.2025-100002457 листом ТОВ «Універсальнв платіжні рішення» від 23.03.2026 №228-2303, яким останнє повідомило про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 26.08.2025, сума 1000 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 844190841, призначення платежу – видача за договором кредиту № 31.07.2025-100002457; листом ТОВ «Універсальнв платіжні рішення» від 23.03.2026, яким зазначено про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 24.08.2025 №229-2303, сума 1000 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 842485763, призначення платежу – видача за договором кредиту № 31.07.2025-100002457; (а.с. 50, 51, 52).
Тобто, позивач ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за кредитним договором виконало.
Відповідач зобов`язань за кредитним договором не виконує, про свідчить наявність заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
А згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
За абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснення в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір та додаткові договори між сторонами укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ТОВ "Споживчий центр" належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 10000,00 грн та згідно двох додаткових договорів 2000,00 грн.
Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого у нього утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку становить 28266,00 грн та складається із основного боргу -9400,00 грн, процентів – 10966,00 грн, комісії за надання кредиту100,00 грн, комісії за обслуговування кредиту - 1800,00 грн, неустойки - 6000,00 грн. Проценти за користування кредитом нараховані за період з 31.07.2025 по 14.01.2026 в межаж строку та в розмірі, встановлених договором (а.с. 20).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивачем надано докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору та перерахування коштів на рахунок відповідача, зазначений ним у п.4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) 4149-49XX-XXXX-9377( а.с.29). 
Відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору в електронній формі та отримання коштів. Разом з тим, його заперечення щодо незручностей, які виникли у нього з вивченням умов договору, проєкт якого був надісланий на його мобільний телефон, не заслуговують на увагу. Відповідаем погоджені умови договору від 31.07.2026, паспорт споживчого кредиту, строк кредитування та платежі, які необхідно сплачувати за кредитним договором. Крім того, відповідачем 24.08.2026 та 26.08.2026 були укладені додаткові угоди до кредитного договору та отримано додаткові кошти. Тобто, вбачається, що на момент укладення кредитного договору та додаткових договорів відповідачу усі умови були зрозумілими. Наведені відповідачем аргументи в частині укладення кредитного договору та погодження його умов, а саме те, що сформований графік платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору, не відповідає формі, встановленій у додатку 2 Правил, затверджених Постановою Правління НБУ №16, не спростовує наявність у відповідача обов`язку за укладеним кредитним договором.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 31.07.2025-100002457 від 31.07.2025 в частині стягнення 9400,00 грн заборгованості за кредитом, 10966,00 грн заборгованості за відсотками, 100,00 грн за комісією за надання кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в розмірі 100,00 грн та комісії за обслуговування кредиту в сумі 1800,00 грн суд бере до уваги наступне.
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Комісія за надання кредиту включає послуги з перерахування кредитодавцем коштів на рахунок позичальника, оскільки ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі. Отримання кредиту без додаткових витрат можливе у відділенні ТОВ «Споживчий центр».
Тобто позивачем обґрунтовано встановлення та нарахування комісії за видачу кредиту у розмірі 100,00 грн.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію. надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року по справі № 204/224/21 відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 172/410/21, та вказав, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до умов договору вбачається, що до комісії за обслуговування кредиту не включені послуги, які кредитодавець зобо`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, за надання інформації один раз на місяць на вимогу споживача про кредит. 
Разом з тим, у договорі зазначено, що комісія за обслуговування, пов`язана з наданням таких послуг: організація та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділенні, забезпечення можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення можливості відновлення забутого паролю, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. Докази надання таких послуг відсутні.
У зв`язку з наведеним у позивача відсутні підстави нараховувати комісію за обслуговування кредит в сумі 1800,00 грн.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 6000,00 грн, суд приходить до наступного.
Заявляючи вимогу про стягнення неустойки позивач покликався на положения Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, на підставі якого, на думку позивача, дозволено здійснювати нарахування неустойки за договорами про споживчий кредит.
Проте поза увагою позивача залишились положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та 2120-1Х від 15 березня 2022 року, згідно яких: «У період дії в Україні воєнного, перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповнені згідно із Законом № надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2 статті 4 ЦК України).
Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів.
Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що 6000,00 грн неустойки підлягають списанню позикодавцем (позивачем у справі) в силу вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідача.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
За таких обставин, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 31.07.2025-100002457 від 31.07.2025 в розмірі 20466,00 грн, що складається із заборгованості за кредитом – 9400,00 грн, заборгованості за відсотками – 10966,00 грн, за комісією за надання кредиту -100,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1927,71 грн (2662,40 х 20466,00 /28266,00) (а.с. 13).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,12,81,141,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" заборгованість за кредитним договором № 31.07.2025-100002457 від 31.07.2025 у розмірі 20466,00грн (двадцять тисяч чотириста шістдесят шість гривень 00 коп). 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" судовий збір у розмірі 1927,71 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач – Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; код ЄДРПОУ 37356833).
Відповідач – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повний текст рішення складено 08.06.2026. 

Суддя Л.М.Самойленко