ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

15.06.2026 Справа № 905/183/26 
Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., за участю секретаря судового засідання Левкович Ю.Р., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест", село Малий Листвен Чернігівської області
до відповідача держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації, м. Москва, Російська Федерація
про стягнення збитків у сумі 27565120,00 доларів США, що еквівалентно на день подання позову 1209998507,52 грн

Присутні представники:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився

Суть справи:

Через підсистему "Електронний суд" (документ сформовано в підсистемі "Електронний суд" 19.03.2026) до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" (далі – ТОВ "Бета-Агро-Інвест", позивач) надійшла позовна заява до держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації про стягнення збитків у сумі 27565120,00 доларів США, що еквівалентно на день подання позову 1209998507,52 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та бойових дій він зазнав збитків внаслідок знищення майна та упущеної вигоди.
Ухвалою суду від 25.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.04.2026.
Зважаючи на значний обсяг доданих до позовної заяви документів, які мають великий обсяг, розгляд справи (формування та зберігання) здійснюється судом у змішаній (паперовій та електронній) формі.
30.03.2026 через підсистему "Електронний суд" до суду від представника позивача адвоката Бумба О.А. надійшла заява про участь у підготовчому засіданні 21.04.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Вказана заява задоволена судом, про що 30.03.2026 постановлена відповідна ухвала.
01.04.2026 через підсистему "Електронний суд" до суду від представника позивача адвоката Бумба О.А. надійшла заява про надання доступу до електронної справи. Вказана заява задоволена судом, про що 02.04.2026 постановлена відповідна ухвала.
20.04.2026 через підсистему "Електронний суд" до суду від представника позивача адвоката Бумба О.А. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів здійснення перекладу ухвали від 25.03.2026 на російську мову та направлення скан-копії перекладу на електронну адресу Посольства Російської Федерації в Республіці Молдова.
Надані докази приєднані судом до матеріалів справи. 
На час розгляду цієї справи 21.04.2026 об 11:00 год. (у межах відведеного періоду часу проведення підготовчого засідання) у м. Харкові було оголошено повітряну тривогу (повідомлення з сайту Офіційна карта повітряних тривог України https://map.ukrainealarm.com, що інформує про повітряну тривогу), що унеможливило проведення підготовчого засідання.
21.04.2026 судом постановлено ухвалу про призначення підготовчого засідання на 20.05.2026.
20.05.2026 та 15.06.2026 через підсистему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.
Ухвалою від 20.05.2026 за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні 15.06.2026.

Щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи,
Суд зазначає, що за приписами статті 3 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору. Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (стаття 365 ГПК України).
Згідно з частиною 1 статті 367 ГПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Російської Федерації регулювався Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - Постанову Верховної Ради України "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 19.12.1992. Згідно вищезазначеної Угоди Компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов`язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема проведення експертизи, заслуховування сторін, свідків, експертів та інших осіб. При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо. При виконанні доручень про надання правової допомоги компетентні суди та інші органи, в яких просять допомоги, застосовують законодавство своєї держави. При зверненні про надання правової допомоги і виконання рішень документи, що додаються, викладаються мовою держави, яка запитує, або російською мовою.
Разом з тим, у зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", за зверненням Мін`юсту, Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією Росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.
Згідно Закону України від 12.01.2023 №2855-ІХ, який набрав чинності з 05.02.2023, Україна вийшла з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, вчиненої у м. Києві 20 березня 1992 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року №2889-XII (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 9, ст. 66).
Згідно листа Міністерства юстиції України від 21.03.2022 № 25814/12.1.1/32-22 "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами Російської Федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.
Крім того, у зв`язку з агресією з боку Російської Федерації та введенням воєнного стану АТ "Укрпошта" з 24.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з Російською Федерацією.
Відповідно до частини 2 статті 367 ГПК України судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.
При цьому у зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного Акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряді інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справи України 24.02.2022 нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14.02.1992.
Відтак діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинено відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.
Отже, подальше застосування відповідного алгоритму для подачі будь-яких судових документів до російської сторони дипломатичними каналами не є можливим з огляду на розірвання дипломатичних відносин та евакуацію всіх співробітників дипломатичних та консульських установ України через повномасштабну агресію Російської Федерації проти України.
З огляду на вищенаведене, на період збройного конфлікту у відносинах з державою-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення.
Відтак, взявши до уваги вищенаведене, єдиним доступним для суду способом повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи було розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідного оголошення-повідомлення. І такі заходи судом належним чином застосовувалися, що підтверджується матеріалами справи.
При цьому відповідно до частини 4 статті 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Призначення судом кожної дати підготовчого засідання, а також судового засідання з розгляду справи по суті, здійснювалося судом із достатніми інтервалами часу для забезпечення відповідачу процесуальної можливості відреагувати на розгляд цієї справи та повідомити суд про свою позицію щодо розглядуваного позову.
Протягом розгляду справи судом повідомлено відповідача про дати, час та місце проведення судових засідань у даній справі шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідного оголошення в порядку, передбаченому частинами 4, 5 статті 122 ГПК України.
Крім того, інформація про дату, час та місце проведення судового засідання була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним.
Наведене вище у сукупності дає підстави стверджувати, що ті заходи, які в межах цієї справи було вчинено судом задля забезпечення обізнаності відповідача про сутність розглядуваної справи, про стадії її розгляду, відповідні дати проведення судових засідань, є достатніми для висновку про належне повідомлення відповідача, як про зміст позовних вимог, так і про рух справи, що також свідчить про наявність у відповідача достатнього часу для надання суду своїх аргументів щодо суті справи.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, станом на дату проведення судового засідання 15.06.2026 не скористався.
Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд 

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" (позивач) зареєстроване на території Чернігівської області, основним видом діяльності якого є -Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код 01.11). Інші виді діяльності, зокрема - Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, Вирощування інших однорічних і дворічних культур, Вирощування зерняткових і кісточкових фруктів, Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників, Розведення великої рогатої худоби молочних порід, Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів, Після урожайна діяльність, Оброблення насіння для відтворення, Виробництво м`яса, Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів, Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, Надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання, Надання ландшафтних послуг, Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, Оптова торгівля хімічними продуктами, Вантажний автомобільний транспорт, Складське господарство, Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, тощо.
За твердженнями позивача земельний банк компанії складає 25 тис. га. До початку війни Росії проти України Позивач обробляв 40 тис. га. земель. 
В Донецькій області ТОВ «Бета-Агро-Інвест» керує 6 виробничими ділянками (далі – «ВД»). Земельні ділянки орендуються у власників державних актів на землю, сертифікатів на право отримання земельної ділянки, а також землі резервного фонду та землі запасу, орендованих у сільських рад.
ВД «Новоселівка Перша» розташована на північному заході Покровського (раніше Ясинуватського) району Донецької області. Землекористування Новоселівського виробничого майданчика знаходиться на території Новоселівської Першої сільської ради та Желанівської селищної ради Покровського (раніше Ясинуватського) району. 
ВД «Новокалинове» знаходиться в Покровському (раніше Ясинуватському) районі Донецької області. Землекористування ділянки межує з Краматорським районом, примикає до території Покровського району і частково входить до складу його земель. Землекористування Новокалиновського виробничого майданчика знаходиться на території Солов`ївської, Красногорівської сільських рад, Очеретинської селищної ради Покровського (раніше Ясинуватського) району, а також Іванівської сільської ради Покровського району. 
ВД «Воздвиженка» знаходиться в Покровському (раніше Ясинуватському) районі Донецької області. Землекористування виробничого майданчика «Воздвиженка» знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради Покровського району. 
ВД «Оксанит» знаходиться в Покровському (раніше Добропільському) районі Донецької області. Землекористування департаменту межує з Краматорським і Покровським районами. Землекористування «Оксанит» знаходиться на території Шахівської територіальної громади (раніше Новоторецької) та Никанорівської сільських рад. 
ВД «Правдівка» знаходиться в Краматорському (раніше Костянтинівському) районі Донецької області. Землекористування ділянки межує з Покровським (раніше Ясинуватським) районом, розташованим на території Іллінівської сільської ради. 
ВД «Розівка» знаходиться в Покровському (раніше Ясинуватському) районі Донецької області, межує з Краматорським районом, частина якого на території Іллінівської сільської ради входить до складу виробничого майданчика. Землекористування ВД «Розівка» знаходиться на територіях Олександропільської та Іллінівської сільських рад. Відсутнє у складі Покровського входить тільки до Краматорського. 
На території ВД розташовані склади і виробничі приміщення, пристосовані для прийому, очищення, сортування і зберігання продукції рослинництва, а також для обслуговування, ремонту машин і обладнання, що використовуються у виробництві. 
Машинно-тракторний парк агропідприємств налічує десятки тракторів та комбайнів різної модифікації, а також тракторів МТЗ. У ТОВ «Бета-Агро-Інвест» в основному використовується техніка американського виробника John Deere, одного з світових лідерів у галузі. 
Автопарк позивача також налічує десятки одиниць автотранспорту різної модифікації та вантажопідйомності, серед яких тягачі Scania, вантажівки КАМАЗ та ГАЗ, напівпричепи Bodex, автокран, трал, цистерни для перевезення мінеральних тощо. 
На території Донецької області позивач проводив господарську діяльність із використанням належного йому майна - машин, обладнання, інструментів, приладів та інвентарю, інших основних засобі загального фонду, необоротні матеріальні активи, колісних транспортних засобів, автобусів, вантажного транспорту, комбайнів, легкових автомобілів, автонавантажувачів, причепів та напівпричепів, самоскидів, сільськогосподарських машини та обладнання, спецтранспорту, тракторів, нерухомого майна, лабораторій, складів, майстерень, свердловин, сховищ тощо, запчастин для КТЗ, сільськогосподарських комплектуючих, будівельних матеріалів, побутової хімії тощо.
Перелічене майно узагальнено поділено на наступні категорії: 
- товарно - матеріальні цінності, - нерухоме майно, - обладнання (рухоме майно), - колісні транспортні засоби.
Майно позивача, яке знаходиться у Донецькій області, було основою для проведення господарської діяльності. Однак, починаючи із 2022 року і дотепер позивач втратив контроль над своїм майном та фактично не може ним користуватись в комерційних цілях через окупацію цієї території, постійні збройні конфлікти, які посилились із збройним вторгненням Російської Федерації в Україну в 2022 році, постійну небезпеку для життя та здоров`я працівників та представників позивача.
Матеріалами справи підтверджено, що за ТОВ «Бета-Агро-Інвест» на праві приватної власності зареєстроване рухоме та нерухоме майно (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Витяги про державну реєстрацію прав, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, Технічні паспорти, Витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно).

24 лютого 2022 року, Російська Федерація (відповідач), розпочався широкомасштабний військовий наступ на територію України, внаслідок чого, з 24.02.2022 на території України, в тому числі на території Донецької області, розпочались інтенсивні бойові дії, частину територій України було окуповано.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та триває станом на теперішній час.
Території Донецької області, на яких розміщено майно позивача продовжують зазнавати артилерійських та ракетних обстрілів з боку збройних сил Російської Федерації. 
Згідно відповіді Міністерства оборони (лист №313/406/475 від 28.05.2022), щодо підтвердження факту ведення бойових дій на території населених пунктів: смт. Очеретине (Донецька обл.. Покровський р.), с. Воздвиженка (Донецька обл., Покровський р.), с. Старомиколаївка (Донецька обл., Краматорський р.). 
Відповідно до наказів Головнокомандувача ЗСУ «Про визначення районів ведення бойових дій від 13.03.2022 №84, від 30.03.2022 №101, від 30.03.2022 № 101, від 01.04.2022 №102, від 30.04.2022 №125 Донецька обл. відноситься до визначених районів ведення бойових дій з 24.02.2022. 
Згідно Листа СБУ №295ч від 29.09.2022, встановлено, що 16.04.2022 стався артилерійський обстріл населеного пункту Олександропіль Очеретинської ОТГ з боку російський окупаційних військ, в результаті чого були пошкоджені склади, які належать аграрній фірмі «Бета агро інвест» про що відкрито кримінальне правопорушення. 
Через пошкодження та втрату доступу до об`єктів нерухомості, які належать на праві власності Позивачу, що спричинені внаслідок активних бойових дій на територіях, де розташоване таке майно, а також беручи до уваги ризик для життя та здоров`я працівників, Позивач фактично був позбавлений можливості збереження та вивезення деяких первинних документів, що підтверджується повідомленням про неможливість вивезення документів №936-Ч від 02.12.2024, листом ГУ ДПС У Чернігівській області від 12.02.2025. 
Згідно з Витягом з реєстру досудових розслідувань, за кримінальним провадженням №22022050000003038 від 06.08.2022 встановлено, що через ворожий обстріл, що стався 06.08.2022р., відбулася пожежа на бункері за адресою смт. Нью-Йорк, вул. Зарічна, 51.
Як зазначає позивач, через вказані обставини ТОВ «Бета-Агро-Інвест» було позбавлене можливості проводити свою господарську діяльність на території Покровського (раніше Ясинуватського, Добропільського) та Краматорського (раніше Костянтинівського) Донецької області у зв`язку із втратою доступу та контролю над своїм майном, через що понесено матеріальні збитки, які складаються з вартості втраченого майна та упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку.
Листом вих.№936-4 від 02.12.2024 ТОВ «Бета-Агро-Інвест», як платником податків, повідомлено Головне управління ДПС у Чернігівській області про неможливість збереження та вивезення первинних документів (перелік документів наведений у листі), у зв`язку із пошкодженям та втратою доступу до об`єктів нерухомості, які знаходяться у власності Товариства, веденням активних бойових дій на територіях, де розташовані об`єкти нерухомості, а також з огляду на ризик для життя та здоровя працівників Товариства.
Згідно акту про пожежу від 11.08.2022, складеного комісією у складі начальника відділу організації профілактичної роботи Бахмутського районного управління ГУ ДСНС в Донецькій області підполковника служби цивільного захисту Головко Ірини Володимирівни, начальника 22 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій обл. підполковника служби цивільного захисту Стор`єва О.В. та заступника начальника СВ ВП №1 Бахмутського РВП ГУНП України в Донецькій обл., майора поліції Козакова М.Ю. встановлено, що внаслідок пожежі, що виникла 06.08.2022 внаслідок вибуху від потрапляння боєприпасів, їх уламків під час бойових дій на покрівлі складського приміщення Новгородського хлібоприймального пункту за адресою: Донецька обл., Бахмутський р., м. Торецьк, смт. Нью-Йорк, вул. Зарічна, буд. 51, Знищено: колесо зернонавантажувача КПШ (інв. №86), відходи 3 категорії с/г продукції. Пошкоджено: зернонавантажувач КПШ (інв. №86); дерев`яні двері на робочій башні складу №12 (4000). 
Згідно акту про пожежу від 16.08.2022, складеного комісією у складі начальника відділу організації профілактичної роботи Бахмутського районного управління ГУ ДСНС в донецькій області підполковника служби цивільного захисту Головко Ірини Володимирівни, старшого лейтенанта служби цивільного захисту Задорожного І.М. та заступника начальника СВ ВП №1 Бахмутського РВП ГУНП України в Донецькій обл., майора поліції Козакова М.Ю. встановлено, що внаслідок пожежі, що виникла 16.08.2022 внаслідок потрапляння боєприпасів, їх уламків під час бойових дій на елеваторну Новгородського хлібоприймального пункту за адресою: Донецька обл., Бахмутський р., м. Торецьк, смт. Нью-Йорк, вул. Зарічна, буд. 51, Знищено: гумова стрічка подачі довжиною 50м/п. Пошкоджено стрічку подачі гумову.
06.08.2022, внаслідок обстрілу збройними силами Російської Федерації було пошкоджено майно, що належить ТОВ «Бета-Агро-Інвест» та знаходиться на території виробничої ділянки «НХПП», розташованої за адресою: Донецька обл., Бахмутський р-н, смт Нью-Йорк, вул. Зарічна, б/к 51. У період з 19-20 березня 2022 року отримала пошкодження виробнича ділянки «Новокалинове», розташована за адресою: Донецька обл., с. Новокалинове, вул. Миру, б/к 1А. 
В період з 01.04.2022 по 17.04.2022 був повністю зруйнований склад запчастин. У період з 01.05.2022 по 17.05.2022 на виробничій ділянці «МТС Схід», розташованій за адресою: Донецька обл., Покровський р-н, смт. Очеретине, вул. Гідробудівельників, б. 24 пошкоджено уламками в результаті вибуху склад запчастин, зерносклад. 
На виробничій ділянці «Воздвиженка» за адресою: Донецька обл., Покровський р-н, с. Воздвиженка, вул. Нова, б/к 20 в період з 01.03.2022 по 17.05.2022 через пряме попадання ракети була зруйнована будівля тракторної майстерні. 
У період з 22.03.2022 по 14.07.2022р. за адресою: Донецька обл., Покровський р-н, смт. Очеретине, вул. Залізнична, б/к 10 були частково зруйновані склади №1, №3, №4, №5.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 (зі змінами та доповненнями)
Очеретинська селищна територіальна громада (за винятком зокрема с. Новоселівка Перша, с-ще Очеретине, с. Соловйове) з 24.02.2022 по 25.11.2025 була включена до територій активних бойових дій, з 26.11.2025 включена до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.
с. Новоселівка Перша Очеретинської селищної територіальної громади Покровського району Донецької області з 24.02.2022 по 20.08.2024 було включено до територій активних бойових дій, з 21.08.2024 включено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України,
с. Соловйове Очеретинської селищної територіальної громади Покровського району Донецької області з 24.02.2022 по 07.05.2024 було включено до територій активних бойових дій, з 08.05.2024 включено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України,
с-ще Очеретине Очеретинської селищної територіальної громади Покровського району Донецької області з 24.02.2022 по 22.05.2024 було включено до територій активних бойових дій, з 23.05.2024 включено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України,
с. Іванівка Гродівської селищної територіальної громади Покровського району Донецької області з 24.02.2022 по 06.06.2024) було включено до територій на яких можливі бойові дії, з 07.06.2024 по 10.06.2024 було включено до територій активних бойових дій, з 11.06.2024 по 19.08.2024 було включено до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, з 20.08.2024 включено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України,
с.Новоолександрівська Гродівської селищної територіальної громади Покровського району Донецької області з 24.02.2022 по 20.04.2024 було включено до територій на яких можливі бойові дії, з 21.04.2024 по 10.06.2024 було включено до територій активних бойових дій, з 11.06.2024 по 01.08.2024 було включено до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, з 02.08.2024 включено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України,
с.Воздвиженка Гродівської селищної територіальної громади Покровського району Донецької області з 24.02.2022 по 23.05.2024 було включено до територій на яких можливі бойові дії, 24.05.2024 по 10.06.2024 було включено до територій активних бойових дій, з 11.06.2024 по 19.01.2025 було включено до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, з 20.01.2025 включено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України,
Торецька міська територіальна громада (зокрема і м. Торецьк, с-ще Нью-Йорк, с. Новокалинове) з 24.02.2022 по 06.08.2024 було включено до територій активних бойових дій, з Торецька міська територіальна громада (за винятком зокрема с-ше Нью-Йорк) 07.08.2024 було включено до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, с-ще Нью-Йорк Торецької міської територіальної громади було включено до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси з 07.08.2025 по 22.04.2025, з 23.04.2025 с-ще Нью-Йорк Торецької міської територіальної громади було включено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України,
Шахівська сільська територіальна громада Покровського району Донецької області з 24.02.2022 по 06.05.2025 була включено до територій на яких можливі бойові дії, з 07.05.2026 була включено до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси,
Іллінівська сільська територіальна громада Краматорського району Донецької області з 24.02.2022 по 24.02.2022 була включено до територій на яких можливі бойові дії, з 25.02.2022 по 18.08.2023 була включено до територій активних бойових дій,
Іллінівська сільська територіальна громада Краматорського району Донецької області (за винятком с. Березівка, с. Водяне Друге, с. Гнатівка, с. Зелене Поле, с-ще Зоря, с. Калинове, с. Нова Полтавка, с. Новооленівка, с. Олександропіль, с. Попів Яр, с. Стара Миколаївка, с. Романівка, с. Тарасівка) з 18.08.2023 була включено до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси,
- с. Водяне Друге, с. Зелене Поле, с. Калинове, с. Тарасівка Іллінівської сільської територіальної громади Краматорського району Донецької області була включено до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси з 18.08.2023 по 06.05.2025, с. Романівка з 18.08.2023 по 20.05.2025), с. Березівка, с. Нова Полтавка, с. Новооленівка, с. Олександропіль з 18.08.2023 по 22.05.2025, с. Стара Миколаївка з 18.08.2023 по 08.06.2025, с. Гнатівка, с-ще Зоря з 18.08.2023 по 07.07.2025, с. Попів Яр з 18.08.2023 по 30.10.2025,
Іллінівська сільська територіальна громада Краматорського району Донецької області, а саме с. Водяне Друге, с. Зелене Поле, с. Калинове, с. Тарасівка включена до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України з 07.05.2025, с. Романівка з 21.05.2025, с. Березівка, с. Нова Полтавка, с. Новооленівка, с. Олександропіль з 23.05.2025, с. Стара Миколаївка з 09.06.2025, с. Гнатівка, с-ще Зоря з 08.07.2025, с. Попів Яр з 01.11.2025.
Отже, в результаті збройної агресії РФ проти України ТОВ «Бета-Агро-Інвест» перестало володіти, користуватись і розпоряджатись на власний розсуд належним йому майном, яке перебувало за адресами місцезнаходження виробничих ділянок у Покровському, Краматорському, Бахмутському районах Донецькій області, на територіях яких Товариством здійснювалася господарська діяльність. Ведення активних бойових дій та захоплення частини територій, потягло за собою руйнування, пошкодження та знищення майна в значних масштабах.
Позивач вважає, що своїми діями відповідач завдав матеріальної шкоди у вигляді вартості втраченого майна та упущеної вигоди.
З метою встановлення розміру реальних збитків у зв`язку із втратою нерухомого та рухомого майна, понесенням упущеної вигоди через неможливість здійснення підприємницької діяльності внаслідок протиправних дій Російської Федерації позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «КК «Острів» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 310/2024 від 01.07.2024, виданий Фондом державного майна України, термін дії протягом трьох років з дати його реєстрації). 
За результатом проведення оцінки розміру збитків Позивач отримав два звіти: 
1) Звіт з визначення розміру реальних збитків від втрати майна, що належить ТОВ «Бета-Аго Інвест», а саме: товарно-матеріальних цінностей у кількості 3741 найменування станом на 01.11.2022. 
2) Звіт з визначення розміру реальних збитків від втрати майна, а саме: 239 найменувань нерухомого майна, 1115 одиниць обладнання, 54 одиниці колісних транспортних засобів, що належить ТОВ «Бета-Агро-Інвест», а також упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку ТОВ «Бета-Агро-Інвест», завданих збройною агресією Російської Федерації станом на 01.11.2022.
Згідно з Висновком про розмір збитків та відповідно до Звіту з визначення розміру реальних збитків від втрати майна, а саме: 239 найменувань нерухомого майна, 1115 одиниць обладнання, 54 одиниці колісних транспортних засобів, що належить ТОВ «Бета-Агро-Інвест», а також упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку ТОВ «Бета-Агро-Інвест», завданих збройною агресією Російської Федерації станом на 01.11.2022:
розмір реальних збитків від втрати майна - 574213157 грн, або 15702355 доларів США, або 15845740 Євро;
розмір упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку – 362332440 грн, або 9908294 долари США, або 9998770 Євро.
Звітом з Висновком про розмір збитків та відповідно до Звіту з визначення розміру реальних збитків від втрати майна, що належить ТОВ «Бета-Аго Інвест», а саме: товарно-матеріальних цінностей у кількості 3741 найменування станом на 01.11.2022 встановлено, що розмір реальних збитків від втрати майна, що належить ТОВ «Бета-Агро-Інвест», а саме товарно-матеріальних цінностей у кількості 3741 найменувань (згідно переліку), що знаходились за адресою: Донецька область, Покровський р-н: смт. Очеретине, вул. Гідробудівельників, б. 24, вул.залізнична, б.10, с. Новоселівка Перша, вул. Миру, б. 77е, с. Новокалинове, вул. Миру, б. 2, с. Воздвиженка, вул. Нова, б. 20, с. Олександропіль, вул. Донецька, б.37б; Краматорський р-н: с. Стара Миколаївка (с. Правдівка), вул. Садова, б. 44а; Бахмутський р-н: смт. Ньою-Йорк, вул. Зарічна, б. 51, станом на дату оцінки склав без урахування ПДВ:
71472257 грн або 1954471 доларів США, або 1972318 Євро.
У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав з позовною заявою про стягнення з держави - Російської Федерації в особі Генеральної прокуратуру Російської Федерації спричинених збитків та упущеної вигоди в загальній сумі 27565120,00 доларів США, що еквівалентно на день подання позову 1209998507,52 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Предметом позову в цій справі є стягнення реальних збитків та упущеної вигоди внаслідок неправомірних дій російської федерації - військової агресії проти України.
Відповідно до частини першої статті 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.
Частина перша статті 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлює судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.
Міжнародно-правові норми про юрисдикційний імунітет держави уніфіковані у двох конвенціях: Європейській конвенції про імунітет держав, прийнятій Радою Європи 16 травня 1972 року, та Конвенції Організації Об`єднаних Націй про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятій резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї 02 грудня 2004 року.
Обидві Конвенції передбачають, що Договірна держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді справи в суді іншої Договірної держави, який зазвичай має компетенцію розглядати справи, які стосуються грошової компенсації (відшкодування) у разі смерті чи заподіяння тілесного ушкодження особі чи заподіяння шкоди майну або його втрати в результаті дій чи бездіяльності держави, якщо така дія чи бездіяльність мали місце повністю або частково на території держави суду.
Відповідно до частини першої статті 11 Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму, ратифікованої Верховною Радою України 31 липня 2006 року, Україна вживає таких заходів, які можуть бути необхідними для ефективного, пропорційного й такого, що відраджує, покарання за злочини тероризму.
Згідно зі статтею 13 Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму Україна зобов`язана вжити необхідних заходів для захисту й підтримки жертв тероризму, здійсненого на території України.
Відповідно до частини четвертої статті 8 Міжнародної конвенції про боротьбу з фінансуванням тероризму, ратифікованої Верховною Радою України 12 вересня 2002 року, Україна має зобов`язання щодо створення механізмів компенсації жертвам злочинів тероризму. У той же час відсутність спеціального визначеного державою механізму компенсації (захисту порушеного права) не може бути підставою для відмови у захисті такого права загальними засобами, передбаченими законом, у тому числі шляхом звернення до суду.
Отже, застосування судового імунітету росії та відмова у розгляді по суті позову в цій справі означала би порушення Україною своїх міжнародно-правових зобов`язань відповідно до означених Конвенцій щодо боротьби з тероризмом (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.10.2022 у справі №463/14365/21).
У постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (про неврахування висновків якої стверджує скаржник) Верховний Суд наголосив, що на росію не поширюється судовий імунітет, оскільки "вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено в Статуті Організації Об`єднаних Націй". Зокрема, Верховний Суд зазначив, що такими діями російська федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих статтею 2 Статуту, та грубо порушила гарантоване нормами міжнародного права право власності позивача.
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №990/80/22, росія, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії.
Організація Об`єднаних Націй переслідує ціль підтримувати міжнародний мир і безпеку і з цією ціллю вживати ефективні колективні заходи для попередження та усунення загрози світу й актів агресії чи інших порушень миру, і проводити мирними засобами, відповідно до принципів справедливості і міжнародного права, залагодження чи вирішення міжнародних спорів чи ситуацій, які можуть призвести до порушення миру (частина перша статті 1 Статуту Організації Об`єднаних Націй).
Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй ES-11/1 від 02.03.2022 військова агресія росії засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту Організації Об`єднаних Націй, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, росію зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.
Аналогічних висновків дійшов Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень у геноциді за Конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти російської федерації) зобов`язав росію припинити військову агресію проти України.
Генеральна Асамблея Організації Об`єднаних Націй також прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засудила військову агресію росії проти України, вимагає від росії припинення військових дій, у тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права, порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.
Водночас на момент розгляду цієї справи росія не виконала приписів (вимог) ані Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй ES-11/1 від 02.03.2022, ані наказу Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй від 16.03.2022, системно продовжуючи військову агресію проти України та військові злочини проти цивільного населення і цивільних об`єктів всупереч нормам міжнародного права.
Оскільки предметом позову в цій справі є відшкодування збитків таупущеної вигоди, завданих збройною агресією росії проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті Організації Об`єднаних Націй, суд зазначає, що у цьому випадку судовий імунітет росії не поширюється на спірні правовідносини.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.10.2022 у справі №463/14366/21, від 20.11.2024 у справі №905/17/24, від 02.09.2025 у справі №910/4543/24, від 26.03.2026 у справі №905/546/25.
Отже, національні суди України мають повноваження розглядати спори у справах за позовом до російської федерації про стягнення збитків.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про міжнародне приватне право" права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.
З огляду на те, що події, які стали підставою для вимог Скаржника про відшкодування збитків, відбулися на території України, при розгляді цього спору застосовується матеріальний закон України.
Стаття 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно з частиною третьою статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану недоговірну (деліктну) шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За змістом частини першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (пункт 5.33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17).
Реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а в разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча й могло збільшитися, якби не було вчинено цивільне (господарське) правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.
Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди.
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності).
Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
Щодо вини, частина друга статті 1166 ЦК України у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Змістом частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані особою за звичайних обставин, якби її право не було порушене.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №326 затверджено Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації (далі - Порядок №326).
За змістом пункту 1 Порядку №326 він встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії росії, починаючи з 19 лютого 2014 року.
Згідно з підпунктом 18 пункту 2 Порядку №326 визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом: економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.
Основні показники, які оцінюються:
- вартість втраченого, знищеного чи пошкодженого майна державних підприємств, у тому числі господарських товариств, у статутному капіталі яких державі належить 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв);
- вартість втраченого, знищеного чи пошкодженого майна підприємств недержавної форми власності;
- вартість втрачених фінансових активів державних підприємств, у тому числі господарських товариств, у статутному капіталі яких державі належить 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв);
- вартість втрачених фінансових активів підприємств недержавної форми власності;
- упущена вигода державних підприємств, у тому числі господарських товариств, у статутному капіталі яких державі належить 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв);
- упущена вигода підприємств недержавної форми власності;
- втрати державних підприємств, у тому числі господарських товариств, у статутному капіталі яких державі належить 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв), від неоплачених товарів, робіт і послуг, наданих та спожитих на тимчасово окупованих територіях;
- втрати підприємств недержавної форми власності від неоплачених товарів, робіт і послуг, наданих та спожитих на тимчасово окупованих територіях.
Визначення шкоди та збитків підприємств здійснюється відповідно до Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, затвердженої спільним наказом Мінекономіки та Фонду державного майнавід 18.10.2022 №3904/1223, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.12.2022 за №1522/38858.
Ця Методика застосовується під час оцінки (визначення розміру) реальних збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям, іншим суб`єктам господарювання всіх форм власності внаслідок втрати, руйнування або пошкодження їх майна у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації (далі - збройна агресія), оцінки (визначення розміру) упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності зазначеними суб`єктами господарювання, а також оцінки потреб у відновленні майна суб`єктів господарювання (п. 1 Методики).
Ця Методика є обов`язковою для використання під час оцінки збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, проведення судової експертизи (експертного дослідження), пов`язаної з оцінкою збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, та її положення переважають над іншими положеннями нормативно-правових актів, методик, рекомендацій тощо, які регулюють питання визначення розміру збитків, завданих підприємствам, установам, організаціям, іншим суб`єктам господарювання всіх форм власності. У разі якщо певні питання, пов`язані з оцінкою збитків, не врегульовано цією Методикою, застосовуються інші нормативно-правові акти з питань оцінки майна, що визначені такими згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та оціночні процедури, що передбачені міжнародними та національними стандартами оцінки, міжнародною оціночною практикою. Необхідність та доцільність застосування інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна обґрунтовуються у звіті про оцінку збитків (висновку експерта).
Відповідно до пункту 5 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії російської федерації (додаток до Постанови №326), оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.
Цим же додатком до Порядку визначено, що збитки - вартість втраченого, пошкодженого та (або) знищеного майна, що зазнало руйнівного впливу внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, ракетно-бомбових ударів в ході збройної агресії російської федерації, а також розмір витрат, необхідний для відновлення порушеного права (реальні збитки); та / або розмір доходу, який постраждалий міг би одержати за умови відсутності збройної агресії російської федерації (упущена вигода).
Об`єктом збитків є майно, майнові права та інші активи, що належать постраждалим та зазнали руйнівного впливу, за секторами, один з яких є виробничий сектор, що включає промисловість. До збитків також належить дохід, який постраждалий міг би одержати за умови відсутності збройної агресії російської федерації (упущена вигода). (пункт 6 додатку до Порядку №326).
Відповідно до пункту 8 додатку до Порядку №326 метою оцінки збитків є:
- визначення розміру реальних збитків (у вартісному виразі);
- визначення упущеної вигоди;
- визначення витрат, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу.
Водночас аналіз змісту положень чинного законодавства свідчить про відсутність в них закріплених норм, що детально регламентують методику розрахунку критерії визначення (обчислення) збитків у вигляді упущеної вигоди.
Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки момент вчинення правопорушення упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями, адже досить складним є визначення розміру тих втрат, які ще не сталися (не наступили фізично), позаяк невідомо, які чинники могли б мати вплив на прибуток.
Тож у з`ясуванні критеріїв, яким слід керуватися при визначені (обрахунку) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, суд зважає на сутність правової природи категорії упущена вигода, принципи на яких ґрунтується виконання зобов`язання з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, а також функції, які повинно виконувати відшкодування збитків та завдання - компенсацію дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків.
Відтак, при визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення) як: 1) звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків.
Відмова у стягненні упущеної вигоди з огляду не доведення позивачем чіткого розміру заподіяних йому збитків не узгоджується із наведеним принципами та засадами цивільного законодавства, які є керівними ідеями, з яких мають виходити у своїй діяльності усі без винятку учасники цивільних (господарських) відносин та призводить до втрати захисної і відновлювальної функції відшкодування збитків.
Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди як форма цивільно-правової відповідальності застосовується з метою захисту порушених (невизнаних) цивільних прав й інтересів, та полягає у відшкодуванні правопорушником вартості майнових вигод, які потерпіла особа могла б мати, якби її суб`єктивне право не було порушеним (невизнаним).
Тобто така міра відповідальності як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди перше за все є спрямованою на захист (відновлення) порушеного права потерпілого.
Тому справедливе відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за наявності доведеності протиправної поведінки заподіювача збитків та причинного зв`язку між збитками та протиправною поведінкою є одним із ефективних засобів захисту порушених прав позивача.
Отже, суд зазначає, що упущена вигода як правова категорія за своєю суттю є не отриманим доходом (майновими втратами), який з урахуванням розумних витрат на його отримання міг реально отримати позивач за звичайних обставин, якби його право не було порушено, а відповідач додержувався правил здійснення господарської діяльності.
Неодержаний дохід (упущена вигода) це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.
Звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на позивача обов`язок довести реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання (постанова Верховного Суду від 31.10.2023 у справі №910/3317/21).
Таким чином, розрахунок упущеної вигоди має бути обґрунтованим та документально підтвердженим.
Протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії Російської Федерації проти України в розумінні частини 3 статті 75 ГПК України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні, а також визнано на найвищому міжнародному рівні.
Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.
Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.04.2021 у справі № 648/2035/17.
Згідно зі статті 1 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі, що додається до цієї Конвенції.
Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил (ст. 3 Гаазької Конвенції).
Відповідно до статті 25 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, яке є додатком до Конвенції, забороняється будь-яким способом атакувати чи бомбардувати незахищені міста, селища, житлові будинки чи споруди.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів використання знищеного та пошкодженого майна позивача у воєнних цілях, відтак, дії відповідача, внаслідок яких знищено та пошкоджено майно позивача, були вчинені всупереч законам і звичаям війни, суд дійшов висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками.
Таким чином, відповідно до положень Цивільного кодексу України та наведеної Конвенції за шкоду, спричинену порушенням законів і звичаїв війни, відповідальність несе воююча держава в цілому, незважаючи на те, який конкретно підрозділ її збройних сил заподіяв шкоду.
Тому стягнення відповідної шкоди також має здійснюватись із держави в цілому, за рахунок усіх наявних у неї активів, зокрема і майна підрозділів специфічного апарату держави, який реалізує її функції, в тому числі як державних органів, так і інших підприємств, організацій, установ, які реалізовують відповідні державні функції.
Таким чином, пред`явлення позовних вимог до Російської Федерації як до держави в цілому не лише відповідає положенням матеріального закону, але являє собою ефективний спосіб захисту прав позивача.
Як встановлено судом, на підтвердження розміру збитків від втрати майна, а також упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку, позивачем надано суду:
1) Звіт з визначення розміру реальних збитків від втрати майна, що належить ТОВ «Бета-Аго Інвест», а саме: товарно-матеріальних цінностей у кількості 3741 найменування станом на 01.11.2022. 
2) Звіт з визначення розміру реальних збитків від втрати майна, а саме: 239 найменувань нерухомого майна, 1115 одиниць обладнання, 54 одиниці колісних транспортних засобів, що належить ТОВ «Бета-Агро-Інвест», а також упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку ТОВ «Бета-Агро-Інвест», завданих збройною агресією Російської Федерації станом на 01.11.2022.
Згідно з Висновком про розмір збитків та відповідно до Звіту з визначення розміру реальних збитків від втрати майна, а саме: 239 найменувань нерухомого майна, 1115 одиниць обладнання, 54 одиниці колісних транспортних засобів, що належить ТОВ «Бета-Агро-Інвест», а також упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку ТОВ «Бета-Агро-Інвест», завданих збройною агресією Російської Федерації станом на 01.11.2022:
розмір реальних збитків від втрати майна - 574213157 грн, або 15702355 доларів США, або 15845740 Євро;
розмір упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку – 362332440 грн, або 9908294 долари США, або 9998770 Євро.
У переліку вихідних даних (розділ 1. "Загальні факти та висновки", розділ 2. "Вихідні дані, інформація та нормативно-довідкова література для оцінки", роздід 3. "Ідентифікація об`єкта оцінки") оцінювачем наведено об`єкт оцінки – розмір реальних збитків від втрати майна та упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, місцезнаходження втраченого майна, перелік матеріалів використаних під час оцінки, фотофіксації виробничих ділянок тощо).
Звітом з Висновком про розмір збитків та відповідно до Звіту з визначення розміру реальних збитків від втрати майна, що належить ТОВ «Бета-Аго Інвест», а саме: товарно-матеріальних цінностей у кількості 3741 найменування станом на 01.11.2022 розмір реальних збитків від втрати майна, що належить ТОВ «Бета-Агро-Інвест», а саме товарно-матеріальних цінностей у кількості 3741 найменувань (згідно переліку), що знаходились за адресою: Донецька область, Покровський р-н: смт. Очеретине, вул. Гідробудівельників, б. 24, вул.залізнична, б.10, с. Новоселівка Перша, вул. Миру, б. 77е, с. Новокалинове, вул. Миру, б. 2, с. Воздвиженка, вул. Нова, б. 20, с. Олександропіль, вул. Донецька, б.37б; Краматорський р-н: с. Стара Миколаївка (с. Правдівка), вул. Садова, б. 44а; Бахмутський р-н: смт. Ньою-Йорк, вул. Зарічна, б. 51, станом на дату оцінки склав без урахування ПДВ:
71472257 грн або 1954471 доларів США, або 1972318 Євро.
У переліку вихідних даних (розділ 1. "Завдання на оцінку, загальні факти та висновки", розділ 2. "Вихідні дані, інформація та нормативно-довідкова література для оцінки", роздід 3. "Ідентифікація втраченого майна") оцінювачем наведено об`єкт оцінки – розмір реальних збитків від втрати майна, товарно-матеріальні цінності, що входять до складу об`єкта оцінки, місцезнаходження втраченого майна, перелік матеріалів використаних під час оцінки, фотофіксації виробничих ділянок тощо).
З дослідницької частини Звіту вбачається, що оцінювач визначав розмір упущеної вигоди від неможливості провадження господарської діяльності. Звіт оцінювача містить докази, які вказують на те, що дохід міг би бути отриманий останнім у заявленому розмірі у випадку здійснення ним господарської діяльності за вищевказаний період.
Перелік втраченого майна та правовстановлюючої документації на оцінюване майно, наданий у таблицях та додатках до Звітів оцінювача.
Надані позивачем Висновки про розмір збитків та Звіти про з визначення розміру реальних збитків від втрати майна, підтверджують, що саме через збройну агресію Російської Федерації ТОВ "Бета-Агро-Інвест" встаритив свої матеріальних активів та вимущений був припинити свою господарську діяльність, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з винної особи, крім реальних збитків, упущеної вигоди у загальному розмірі 27565120,00 доларів США, що еквівалентно на день подання позову 1209998507,52 грн
Із вказаних Звітів вбачається, що при їх складанні була, зокрема використана Методика визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, затверджена наказом Міністерства економіки України та ФДМУ 18.10.2022 № 3904/1223.
Системний аналіз змісту норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 ГПК України.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.04.2023 у справі № 908/807/18.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає що сукупність наданих до матеріалів справи доказів свідчить про те, що позивач довів весь склад цивільного правопорушення, зокрема протиправність поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між заявленим позивачем розміром реальних збитків та упущеної вигоди, та протиправною поведінкою країни-агресора російської федерації (початком широкомасштабного вторгнення російської федерації). 
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини належними та допустимими доказами.
При поданні позову про відшкодування заподіяної майнової шкоди на позивача покладається обов`язок довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.
Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем належними та допустимими доказами не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, тому підлягають задоволенню повністю.
Розподіл судового збору.
Оскільки позивач на підставі пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то такий судовий збір стягується з відповідача в Державного бюджету України, відповідно до частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 4 пункту 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Згідно частини 4 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем за рішеннями про стягнення судового збору на користь держави визначено Державну судову адміністрацію України.

Керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 178, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" до відповідача держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації про стягнення збитків у сумі 27565120,00 доларів США, що еквівалентно на день подання позову 1209998507,52 грн, задовольнити повністю.

Стягнути з держави Російської Федерації в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації (адреса: 125993, Російська Федерація, м. Москва, вул. Велика Дмитрівка, буд. 15 а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" (15063, Україна, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., село Малий Листвен, вулиця Центральна, будинок 13,код ЄДРПОУ: 30844997) збитки від втрати майна та упущеної вигоди у сумі 27565120,00 доларів США, що еквівалентно на день подання позову 1209998507,52 грн.

Стягнути з держави Російської Федерації в особі Генеральної прокуратуру Російської Федерації (125993, Російська Федерація, м. Москва, вул. Велика Дмитрівка, буд. 15а) до Державного бюджету України 931840,00 грн судового збору.

Видати накази після набранням рішення законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано 15.06.2026. 

Суддя М.О. Лейба