ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
08 червня 2026 року
м. Харків
справа № 638/13849/25
провадження № 22-ц/818/2268/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Тичкової О.Ю., Шабельнікова С.К.,
розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» про розірвання договору оренди за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» на рішення Шевченківського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2025 року, постановлене під головуванням судді Семіряд І.В.,
в с т а н о в и в:
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» про розірвання договору оренди землі.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено. Договір оренди землі, укладений 30.10.2006 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі», який зареєстровано у Печенізькому районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.02.2007 за №040770100147 щодо оренди земельної ділянки, площею 6,41 га, кадастровий номер 6324680500:04:004:0132, яка розташована на території Артемівської сільської ради Чугуївського району Харківської області та додаткову угоду №1, укладену 25.10.2016 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі», до договору оренди землі від 30.10.2006 року, індексний номер реєстрації 32328284 від 11.11.2016 року - розірвано. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» на користь ОСОБА_3 судовий збір - 1211,20 грн.
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що суд не повністю з`ясував ту обставину, що відповідач свої зобов`язання з виплати орендної плати за Договором виконав повністю та в межах встановлених Договором строків, що, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Посилання суду першої інстанції, що ТОВ «Артемівські Зорі» істотно порушено умови договору, а саме не в повному обсязі сплачувалася орендна плата з 2016 по 2024 роки, є недоведеними. В даному випадку суд мав на увазі, і це підтверджено матеріалами справи, що відповідач сплачував позивачу орендну плату за вказані періоди в повному обсязі, передбаченому Договором оренди, але без застосування до сум орендної плати індексу інфляції. ТОВ «Артемівські зорі» завжди виконувало в повному обсязі перед позивачем зобов`язання зі сплати орендної плати. Позивач не правильно застосовує індекси інфляції. Фактично позивачу здійснено переплату орендної плати. Підставами припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин. Для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою потрібно встановити систематичність несплати орендної плати. Несплата та недоплата не є тотожними. Розмір недоплати може варіюватися орієнтовно від 1% до 99% суми належної орендної плати. Відповідач категорично заперечує, що були випадки не тільки несплати орендної плати, але були відсутні випадки недоплати. Правило ст. 651 ЦК України передбачає, що не будь-яке, а лише істотне порушення умов договору може бути підставою для вимоги про його розірвання або зміну. Неістотні порушення є недостатніми для розірвання договору. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оспорюється, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено сплату орендної плати позивачу за договорами оренди земельної ділянки у повному обсязі, а позивачем в свою чергу, доведено систематичну недоплату орендарем орендодавцю орендної плати у розмірі та строки, визначені договором, що відповідно до норм ст.141 Земельного кодексу України є обов`язковою підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, отже, наявні підстави для задоволення позову.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4 рішенням Артемівської сільської Ради народних депутатів від 05.01.2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,41 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Артеміської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
30.10.2006 року між ОСОБА_4 (Орендодавець) та ТОВ «Артемівські Зорі» (Орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_4 передала, а ТОВ «Артемівські Зорі» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 6,41 га кадастровий номер 6324680500:04:004:0132, яка розташована на території Артемівської сільської ради, строком на 5 років, з орендною платою у розмірі 1,2% від грошової оцінки земельної ділянки у сумі 819,31 грн. 
П. 8 договору оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється автоматично (без окремої угоди сторін) і індексується відповідно до офіційно встановленого індексу інфляції за місяць.
Орендна плата вноситься у такі строки: протягом року, але не пізніше 20 числа останнього у звітному році місяця (п. 9 договору оренди). 
Зазначений Договір зареєстрований у Печенізькому районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.02.2007 року за №040770100147.
З 27.11.2009 року ОСОБА_4 перебувала у шлюбі, при реєстрації якого змінила прізвище на ОСОБА_3 , шлюб розірвано 23.05.2018 року, прізвище після розірвання шлюбу залишено « ОСОБА_5 », що підтверджується рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 23.05.2018 року №633/86/18.
25.10.2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Артемівські зорі» укладено додаткову угоду №б\н до договору оренди землі від 30.10.2006 року, відповідно до умов якої до Договору оренди землі від 30.10.2006 року внесено наступні зміни:
-пункт 1 викладено у наступній редакції: «Орендодавець надає земельну ділянку, яка належить йому на підставі Державного акта на право власності на землю Р2 №782897 від 23.08.2001 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №682, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Артемівської сільської ради, та має кадастровий номер 6324680500:04:004:0132;
-пункт 6 викладено у наступній редакції: «Договір діє до 10.11.2030 року з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше, ніж за 45 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір подовжити його дію. При відсутності письмових заперечень від Орендодавця, Договір підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором. Письмове заперечення здійснюється Орендодавцем листом-повідомленням за 30 днів до закінчення строку дії Договору. Або у разі, якщо Орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень від Орендодавця протягом наступного календарного місяця, після закінчення строку дії Договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором»;
-пункт 7 викладено у наступній редакції: «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 5,5% грошової оцінки земельної ділянки в сумі 10 330,67 грн. За домовленістю сторін орендна плата може сплачуватися у натуральній формі або відробітковій формі по діючим цінам на продукцію, роботи та послуги. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними документами».
Інші умови договору сторони залишили без змін. Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди землі від 30.10.2006 року.
Даний договір не втратив чинності у зв`язку із закінченням строку, на який був укладений.
При цьому для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.
Отже, між сторонами у справі укладено договір оренди земельної ділянки, умови якого є обов`язковими для кожної із його сторін.
Згідно з п.8 Договору оренди землі обчислення розміру орендної плати здійснюється автоматично (без окремої угоди сторін) і індексується відповідно до офіційно встановленого індексу інфляції за місяць.
Орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 20 числа останнього у звітному році місяця (п.9 Договору).
Розмір орендної плати переглядається у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документально, в інших випадках, передбачених законом (п.11 Договору).
Як зазначає позивач, орендар платив орендну плату, але не в повному розмірі, оскільки не сплачував індексацію, яка передбачена договором і є складовою орендної плати, з порушенням строку її виплати а також не сплатив орендну плату за 2022 рік. 
Згідно з листом ГУ ДПС у Харківській області від 02.07.2025 року - відповідно до Дрежавного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела отриманих доходів стосовно фізичних осіб, які отримували доходи, сформованих на підставі Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, які до 01.01.2025 року щоквартально подавалися податковими агентами до територіальних органів ДПС ОСОБА_3 отримувалися доходи від ТОВ «Артемівські зорі» за ознаками «106» (дохід від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду): 2 квартал 2015 року виплачено 1413,18 грн, ПДФО - 211,98 грн, 3 квартал 2015 року виплачено 5058,08 грн, ПДФО 758,71 грн, 4 квартал 2015 року виплачено 3859,41 грн, ПФО 578,91 грн, 4 квартал 2016 року виплачено 12378,88 грн, ПДФО 2228,20 грн, 3 квартал 2017 року виплачено 10024,84 грн ПДФО - 1804,47 грн, 4 квартал 2017 року виплачено 2388,77 грн, ПДФО - 429,98 грн, 2018 р. виплат не надходило, 1 квартал 2019 року виплачено 1295,04 грн, ПДФО - 2231,11 грн, 4 квартал 2019 року виплачено 13045,96 грн, ПДФО 2348,21 грн, 4 квартал 2020 року виплачено 13045,96 грн, ПДФО 2348,21 грн, військовий збір - 195,68 грн, жовтень 2021 року виплачено 13045,96 грн, ПДФО - 2348,21 грн, військовий збір - 195,68 грн, 1-4 квартали 2022 виплат здійснено не було, грудень 2023 року виплачено 13043,48 грн, ПДФО 2347,83 грн, військовий збір - 195,65 грн, вересень 2024 року виплачено 12422,36 грн, ПДФО - 2236,02 грн, військовий збір - 186,34 грн, грудень 2024 року виплачено 34782,61 грн, ПДФО 6260,87 грн, військовий збір - 521,74 грн, січень - травень 2025 року виплат не надходило. 
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 30.10.2006 року між нею та ТОВ «Артемівські зорі» було укладено договір оренди землі, зареєстрований Печенізькому районному відділі реєстрації. Договором визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 1,2% грошової оцінки земельної ділянки в сумі 819,31 грн. Обчислення розміру орендної плати обчислюється автоматично та індексується відповідно до офіційно встановленого індексу інфляції. Оренда плата вносить протягом року, але не пізніше 20 числа останнього у звітному році місяці. 25.10.2016 року між сторонами укладено додаткову угоду, якою погоджено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки у сумі 10330,67 грн, аналіз орендних платежів за період з 2016 року по 2024 рік свідчить, що відповідач систематично порушував суттєві умови договору щодо повноти та своєчасності виплати орендної плати, а саме не здійснював її індексацію, несвоєчасно здійснював виплати та збагачувався за рахунок орендодавця та бюджету. Позивачу стало відомо, що у вказаний період відповідач систематично не доплачував орендну плату (не індексував її) та здійснював її несвоєчасно, що є підставою для розірвання договору, у зв`язку з порушенням його істотних умов. У зв`язку з чим позивач просить розірвати договір оренди, укладений 30.10.2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Артемівські зорі», стягнути з відповідача судові витрати. 
Судова колегія погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 з огляду на наступне.
У відповідності до ст. 4 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2006 року між ОСОБА_4 (Орендодавець) та ТОВ «Артемівські Зорі» (Орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_4 передала, а ТОВ «Артемівські Зорі» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 6,41 га кадастровий номер 6324680500:04:004:0132, яка розташована на території Артемівської сільської ради, строком на 5 років, з орендною платою у розмірі 1,2% від грошової оцінки земельної ділянки у сумі 819,31 грн. 
Зазначений Договір зареєстрований у Печенізькому районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.02.2007 року за №040770100147.
25.10.2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Артемівські зорі» укладено додаткову угоду №б\н до договору оренди землі від 30.10.2006 року, відповідно до умов якої до Договору оренди землі від 30.10.2006 року внесено наступні зміни:
-пункт 1 викладено у наступній редакції: «Орендодавець надає земельну ділянку, яка належить йому на підставі Державного акта на право власності на землю Р2 №782897 від 23.08.2001 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №682, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Артемівської сільської ради, та має кадастровий номер 6324680500:04:004:0132;
-пункт 6 викладено у наступній редакції: «Договір діє до 10.11.2030 року з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше, ніж за 45 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір подовжити його дію. При відсутності письмових заперечень від Орендодавця, Договір підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором. Письмове заперечення здійснюється Орендодавцем листом-повідомленням за 30 днів до закінчення строку дії Договору. Або у разі, якщо Орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень від Орендодавця протягом наступного календарного місяця, після закінчення строку дії Договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором»;
-пункт 7 викладено у наступній редакції: «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 5,5% грошової оцінки земельної ділянки в сумі 10 330,67 грн. За домовленістю сторін орендна плата може сплачуватися у натуральній формі або відробітковій формі по діючим цінам на продукцію, роботи та послуги. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними документами».
Інші умови договору сторони залишили без змін. Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди землі від 30.10.2006 року.
Умови, укладеного договору оренди земельної ділянки є обов`язковими для кожної із його сторін.
Згідно з п.8 Договору оренди землі обчислення розміру орендної плати здійснюється автоматично (без окремої угоди сторін) і індексується відповідно до офіційно встановленого індексу інфляції за місяць.
Орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 20 числа останнього у звітному році місяця (п.9 Договору).
Розмір орендної плати переглядається у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документально, в інших випадках, передбачених законом (п.11 Договору).
Договором оренди сторони погодили, що орендна плата здійснюється з урахуванням індексу інфляції.
Відповідно до інформації розміщеній на сайті Міністерства Фінансів України (https://index.minfin.com.ua/ua/economy/index/inflation/), а саме зведеної таблиці індексів споживчих цін з 2000 по 2025 рр, індекс інфляції становив:
2016 рік - 112,4%;
2017 рік - 113,7%;
2018 рік - 109,8%;
2019 рік - 104,1%;
2020 рік - 105,0%;
2021 рік - 110%;
2022 рік - 126,6%;
2023 рік - 105,1%;
2024 рік - 112,0%.
Таким чином, розмір орендної плати, з урахування індексу інфляції, за вказаний період становитиме:
у 2016 р. - 11611,67 грн (10330,67 грн *112,4), 
у 2017 р. - 13202,46 грн (11611,67 грн *113,7), 
у 2018 р. - 14496,30 грн (13202,46*109,8), 
у 2019 р. -15090,64 (14496,30 грн *104,1), 
у 2020 р. -15845,17 (15090,64 грн *105,0), 
у 2021 р. -17429,68 грн (15845,17 грн*110,0), 
у 2022 р. - 22065,97 (17429,68 грн*126,6), 
у 2023 р. - 23191,33 (22065,97 грн*105,1), 
у 2024 р. - 25974,28 (23191,33 *112,0). 
Такий підхід до визначення розміру заборгованості орендної плати з урахуванням індексів інфляції узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 лютого 2025 року в справі №925/457/23.
Згідно з листом ГУ ДПС у Харківській області від 02.07.2025 - відповідно до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела отриманих доходів стосовно фізичних осіб, які отримували доходи, сформованих на підставі Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, які до 01.01.2025 щоквартально подавалися податковими агентами до територіальних органів ДПС ОСОБА_3 отримувалися доходи від ТОВ «Артемівські зорі» за ознаками «106» (дохід від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду):
4 квартал 2016 року виплачено 12378,88 грн, ПДФО 2228,20 грн, 
3 квартал 2017 року виплачено 10024,84 грн ПДФО - 1804,47 грн, 
4 квартал 2017 року виплачено 2388,77 грн, ПДФО - 429,98 грн, 
2018 р. виплат не надходило, 
1 квартал 2019 року виплачено 1295,04 грн, ПДФО - 2231,11 грн, 
4 квартал 2019 року виплачено 13045,96 грн, ПДФО 2348,21 грн, 
4 квартал 2020 року виплачено 13045,96 грн, ПДФО 2348,21 грн, військовий збір - 195,68 грн, 
жовтень 2021 року виплачено 13045,96 грн, ПДФО - 2348,21 грн, військовий збір - 195,68 грн, 
1-4 квартали 2022 виплат здійснено не було, 
грудень 2023 року виплачено 13043,48 грн, ПДФО 2347,83 грн, військовий збір - 195,65 грн, 
вересень 2024 року виплачено 12422,36 грн, ПДФО - 2236,02 грн, військовий збір - 186,34 грн, 
грудень 2024 року виплачено 34782,61 грн, ПДФО 6260,87 грн, військовий збір - 521,74 грн, 
січень - травень 2025\ року виплат не надходило. 
Тобто недоплата становить:
2017 рік -788,85 грн;
2018 рік -14 496,30грн;
2019 рік -749,64 грн;
2020 рік -2 799,21 грн;
2021 рік -4 383,72 грн;
2022 рік -22065,97 грн;
2023 рік - 10 147, 85 грн. 
За 2024 рік переплата - 8 808, 33 грн.
З викладеного вбачається, що відповідачем майже систематично сплачувалась орендна плата за період з 2017-2023 року включно - не в повному обсязі, що свідчить про неналежне виконання останнім умов договору оренди з виплати орендної плати.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки ТОВ «Артемівські зорі» було допущено порушення умов договору щодо неналежного виконання сплати орендної плати у період з 2017 року до 2023 року, чим ТОВ «Артемівські Зорі» істотно та систематично порушувалися умови укладеного з позивачем Договору оренди землі, що згідно із частиною другою статті 651 ЦК України є підставою для розірвання за рішенням суду договору оренди земельної ділянки. 
Щодо посилання апелянта на той факт, що здійснення позивачем розрахунку орендної плати є помилковим, оскільки ним застосовано індекс інфляції починаючи з січня місяця 2016 року, в той час, як Додаткову угоду до договору про оренду землі було укладено 25 жовтня 2016 року, судова колегія вважає безпідставним, оскільки сплата орендної плати проводиться в кінці року за використання земельної ділянки за весь рік. Договором оренди не передбачено сплата орендної плати за кожен місяць користування земельною ділянкою. таким чином розмір орендної плати за 2016 рік складає 10 330,67 грн, як передбачено додатковою угодою
Стаття 15 Цивільного кодексу України об`єктом захисту називає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».
За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 Земельного кодексу України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами 3 та 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Укладаючи договір оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договору, визначились з їх змістом.
Відповідно до п.33 дія договору припиняється у разі: закінчення строку договору, на який було його укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря; невиконання вимог діючого законодавства щодо користування земельною ділянкою.
Пунктом 34 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, та з інших підстав, визначених законом.
Тобто, наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
Положенням пункту 8 договору оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється автоматично (без окремої угоди сторін) і індексується відповідно до офіційно встановленого індексу інфляції за місяць.
Зазначене узгоджується з пунктом 3 частини першої статті 3, статтею 627 ЦК України, якими до загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, що передбачає, зокрема, добровільне узгодження умов договору оренди землі при його укладенні.
Відповідно до ст.21 Закону України «Про орендну плату» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Матеріали справи свідчать про те, що орендна плата, починаючи з 2017 року, виплачувалась у визначеному договором розмірі, проте всупереч п. 8 Договору без урахуванням індексу інфляції.
У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.
Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Системний аналіз зазначених положень законодавства, які регулюють відносини, пов`язані з орендою землі, зокрема, положень ЦК України, дає підстави зробити висновок, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до висновку щодо застосування норми права, викладеного в п. 66 Постанови ВС від 16 березня 2020 року по справі №922/1658/19, колегія суддів судової плати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного суду дійшла висновку, що у контексті спірних земельних правовідносин положення ст. 21 Закону України «Про оренду землі» необхідно застосовувати у такий спосіб: нормами статті 21 Закону України «Про орендну землі» визначено, що розмір орендної плати визначається у договорі, а її обчислення (для сплати) здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки. Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, однак індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати.
За відсутності доказів проведення виплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції доводи представника відповідача про те, що сума орендної плати, визначена договором, сплачена в повному обсязі, не відповідають фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що ТОВ «Артемівські Зорі» істотно порушено договір, а саме не в повному обсязі сплачувалася орендна плата з 2017 по 2024 роки, що згідно із частиною другою статті 651 ЦК України є підставою для розірвання за рішенням суду договорів оренди земельних ділянок, на чому наполягає позивач.
Щодо несплати орендної плати за 2022 рік рішення в цій частині не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідач не спростував належними та допустимими доказами твердження позивачки про те, що орендна плата їй сплачена не в повному обсязі, а саме без урахування інфляції за період з 2017 по 2024 роки передбаченої Договором оренди. 
Виходячи з вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено сплату орендної плати позивачу за договором оренди земельної ділянки у повному обсязі та у строки, визначені Договором, а позивачем в свою чергу, доведено систематичну (послідовно неодноразову) несплату орендарем орендодавцю, яка відповідно до норм ст.141 Земельного кодексу України є обов`язковою підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог та розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6324680500:04:004:0132 площею 6,41 га.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Положеннями ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доказів виконання умов договору оренди в частині сплати, орендної плати з урахуванням індексу інфляції (за період з 2017 по 2024 роки), окрім орендної плати за 2022 рік відповідач суду не надав.
Висновок суду про наявність підстав для розірвання договору оренди землі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Інші доводи, наведені у апеляційній скарзі, судовою колегією не приймаються, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2025 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:  О.В. Маміна
Судді:    О.Ю. Тичкова
С.К. Шабельніков