ЄУН 396/2399/25
Номер провадження по справі 2/387/267/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 09.12.2025 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 102343192 від 03.08.2022 у розмірі 19 750,00 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
Свій позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» обґрунтовує тим, що 03.08.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 102343192 в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», який підписано із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором та розміщено в особистому кабінеті відповідача.
Відповідно до умов зазначеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом, а також інших платежів і можливих штрафних санкцій, передбачених договором.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, тоді як відповідач умови договору не виконав та отримані кошти у встановлені строки не повернув.
05.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 86-МЛ/Т, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 102343192.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 19 750,00 грн, з яких: 5 000,00 грн — заборгованість за тілом кредиту; 14 250,00 грн — заборгованість за відсотками; 500,00 грн — заборгованість за комісією.
Позивач в судове засідання явку представника не забезпечив. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. 
Відповідач в судове засідання не з`явився. При цьому суд зазначає, що про дату, час і місце судового засідання останній неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення ухвали суду за місцем реєстрації. Проте, поштове відправлення повернуте суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку "Адресат відсутній за вказаною адресою". За наведеного, ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч.8 ст.128,ч.1ст.131 ЦПК України, вважається врученою. 
Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подавав, про причини неподання суду відзиву не повідомляв, зустрічного позову не пред`являв, а тому, враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Процесуальні дії суду
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2025 відкрито провадження по справі. Розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30.03.2026 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.09.2021 ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" зареєстроване як юридична особа 25.09.2021, види економічної діяльності: 64.92 - інші види кредитування.
03.08.2022 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №102343192, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн, строком на 105 календарних днів, з 03.08.2022, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.
Згідно із п. 1.5 вказаного договору №102343192 загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, пов`язаних з отриманням обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користуванням кредитом та комісії (без врахування (тіла) кредиту) складають 14750 грн в грошовому виразі та 1025,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за кредитний період зазначений в договорі складає 19750 грн.
За змістом п. п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 750 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово.
Згідно із п. п. 1.5.2 проценти за користування кредитом: 750 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до платіжного доручення №48805034 від 08.03.2022 ТОВ "Мілоан" перерахувало на рахунок ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 5000 гривень.
Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит №102343192 від від 03.08.2022 на суму 19750 гривень 00 копійок, з яких тіло кредиту -5000 грн, проценти за користування становлять – 14250 грн, комісія - 500 гривень.
05.12.2022 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ ФК Кредит-Капітал укладено договір відступлення прав вимоги №86-МЛ/Т, за умовами якого ТОВ "Мілоан" передає (відступає) на користь ТОВ ФК Кредит-Капітал за плату, а ТОВ ФК Кредит-Капітал приймає належні ТОВ "Мілоан" права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №86-МЛ/Т від 05.12.2022, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за договором про споживчий кредит № 102343192 від 03.08.2022 у розмірі 19750 гривень 00 копійок, з яких тіло кредиту -5000 грн, проценти за користування становлять – 14250 грн, комісія - 500 гривень.
З наданої ТОВ ФК Кредит-Капітал виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , та Відомості про отримання грошових коштів та погашення за договором про споживчий кредит №102343192 від 03.08.2022 видно, що відповідач не здійснював платежі за заборгованістю, внаслідок чого у нього станом на 22.10.2025 утворилася заборгованість у розмірі 19750 гривень 00 копійок, з яких тіло кредиту -5000 грн, проценти за користування становлять – 14250 грн, комісія - 500 гривень.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.
У ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).
У ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 по цей час в Україні діє воєнний стан. Враховуючи, що кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, то на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч.1ст.14 ЦК України).
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (згідно з висновками у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23, пр. 61-8279св23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 31.01.2024 №183/7850/22, пр. 61-14740св23, вказано, що тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України.
Таким чином суд дійшов висновку про те, що нарахування та стягнення процентів на підставі п.1.6, 2.3.,1.2 кредитного договору за яких розмір становить 150 грн на день за період з 19.08.2022 по 16.11.2022 (90 календарних днів) складає: 150 грн * 90 днів = 13 500 гривень.
Отже, суд вважає, що нарахування процентів в сумі 13 500 гривень є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Водночас проценти нараховані позивачем за період з 04.08.2022 по 18.08.2022 (15 днів) на підставі п.1.5.2 договору, які нараховані відповідно до ст.ст. 1054, 1050 (повернення основної суми та відсотків) в розмірі 750 гривень, які підлягають до задоволення.
Суд вважає, що відсутні також підстави для стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту, виходячи з таких обставин справи.
Так послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок узгоджується з викладеним висновком Верховного Суду України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16, а також аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16, згідно з якою зроблено висновок, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення винагороди, у тому числі за надання фінансового інструмента та за резервування ресурсів, а нарахування платежів за послуги, що супроводжують кредит за рахунок позивача є незаконним.
Крім того, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі за №520/2614/17).
Таким чином суд дійшов до висновку про відсутність підстав стягнення з відповідача на користь позивача 500 грн комісії.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи, що відповідач узяті на себе зобов`язання за кредитним договором у строки, передбачені договором, належним чином не виконав, доказів, які б спростовували наявність заборгованості перед позивачем або свідчили про наявність підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
З урахуванням установлених обставин справи та оцінки поданих доказів, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 102343192 від 03.08.2022 у розмірі 5750,00 грн, з яких: 5000,00 грн — заборгованість за тілом кредиту, 750,00 грн — проценти за користування кредитом.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч. 1–3 ст. 137 Цивільний процесуальний кодекс України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Такі витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, і за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які повинні бути подані у встановлені процесуальні строки.
Витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню за умови їх документального підтвердження, реальності та необхідності, а також відповідності критерію розумності.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, обсягом та характером наданих послуг, часом, витраченим адвокатом, ціною позову та значенням справи для сторін.
Аналогічні критерії застосовуються і Європейський суд з прав людини, який у своїй практиці виходить з того, що компенсації підлягають лише фактичні, необхідні та обґрунтовані витрати (зокрема, рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України»).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт, детальний опис наданих послуг та ордер адвоката.
Оцінюючи зазначені докази, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу дійсно пов`язані з розглядом справи, однак їх заявлений розмір у сумі 8000,00 грн не є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг та ціною позову.
З урахуванням характеру спору, відсутності активної процесуальної поведінки відповідача, обсягу виконаних адвокатом робіт, а також принципів розумності та справедливості, суд вважає за доцільне визначити розмір витрат на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 705,25 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 1164,55 грн, що відповідає пропорції задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 207, 526, 530, 1046, 1050, 1054, 1077, 1081 ЦК України, ст.12,13,81,137,141,263-265, 280-282 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 102343192 від 03.08.2022 у розмірі 5750 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: 5000,00 грн — заборгованість за тілом кредиту; 750,00 грн — заборгованість за процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 705 (сімсот п`ять) гривень 25 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на правничу допомогу у розмірі 1164 (одна тисяча сто шістдесят чотири) гривні 55 копійок.
В іншій частині позову — відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. 
В поряку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, місто Львів, Львівська область, код ЄДРПОУ 35234236;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області       Майстер І.П.