ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 907/1162/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді (судді-доповідача) Прядко О.В.,
суддів: Рима Т.Я., Манюка П.Т.,
секретар судового засідання Слободянюк В.С.,

за участю:
представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) 
Виш А.А.,
представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) 
Беженару О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" від 22.03.2026 (вх. № 01-05/838/26 від 23.03.2026)
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.01.2026 (повне рішення складено і підписано 02.03.2026, суддя Мірошниченко Д. Є.) та додаткове рішення від 05.02.2026 (повне рішення складено і підписано 02.03.2026, суддя Мірошниченко Д. Є)
у справі № 907/1162/25
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття"
про стягнення 623376,00 грн
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд"
про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст первісних позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" (далі – ТОВ "Волинь Агротрейд") звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" (далі – ТОВ "Харвест Закарпаття") про стягнення суми попередньої оплати за договором купівлі-продажу товарів № 21/03-2025 від 21.03.2025 у розмірі 623376,00 грн.
Первісні позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач належним чином виконав визначені договором купівлі-продажу № 21/03-2025 від 21.03.2025 договірні зобов`язання щодо здійснення 100 % попередньої оплати за товар, згідно з виписаним відповідачем рахунком на оплату № 82 від 25.03.2025 на суму 623376,00 грн, натомість відповідач з незрозумілих причин в порушення умов цього договору не виконав зобов`язання щодо постачання оплаченого товару, у зв`язку з чим виникли підстави для стягнення з відповідача суми здійсненої позивачем попередньої оплати в судовому порядку.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог.
ТОВ "Харвест Закарпаття" подало до Господарського суду Закарпатської області зустрічну позовну заяву про зобов`язання ТОВ "Волинь Агротрейд" виконати обов`язок в натурі згідно з укладеним 21.03.2025 договором купівлі-продажу товарів № 21/03-2025, а саме: отримати та вивезти (забрати) зі складу ТОВ "Харвест Закарпаття" за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Матійово, вул. Партизанська, 2 товар згідно з рахунком № 82 від 25.03.2025 на загальну суму 623376,00 грн, а саме: мінеральне добриво Nova Calcium (нітрат кальцію 15-0-0(+26СаO)) кількістю 21600 кг вартістю 623376,00 грн з ПДВ.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Волинь Агротрейд" (покупець) зі свого боку в односторонньому порядку відмовився виконувати договір, що не передбачено ані чинним законодавством України, ані умовами договору, на повідомлення у тому числі направлені на електронну адресу та за місцезнаходженням, щодо необхідності отримання товару, не реагує. 
За доводами позивача за зустрічним позовом, право ТОВ "Харвест Закарпаття" (продавця) на належне виконання покупцем зобов`язання за договором є порушеним та підлягає поновленню шляхом примусового виконання обов`язку ТОВ "Волинь Агротрейд" (покупця) прийняти та вивезти (забрати) товар, оплачений за рахунком № 82 від 25.03.2025, зі складу продавця на умовах EXW.

Короткий зміст рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви їх прийняття. 
Господарський суд Закарпатської області рішенням від 21.01.2026 у справі № 907/1162/25 первісний позов ТОВ "Волинь Агротрейд" задовольнив, стягнув з ТОВ "Харвест Закарпаття" 623376,00 грн попередньої оплати, а також 7480,51 грн на відшкодування сплаченого судового збору. У задоволенні зустрічного позову ТОВ "Харвест Закарпаття" відмовив.
Рішення суду мотивовано тим, що сторони у договорі купівлі-продажу товарів № 21/03-2025 від 21.03.2025 погодили, що поставка товару здійснюється на умовах EXW: "зі складу продавця" самовивіз (відповідно до правил INCOTERMS 2010 року), згідно з якими юридичне виконання обов`язку з поставки вважається таким, що настало у момент забезпечення постачальником наявності товару на складі з належним повідомленням покупця про можливість його отримання. Однак матеріали справи не містять будь-яких доказів, які підтверджують виконання продавцем обов`язку (вчинення дій) щодо повідомлення покупця про готовність товару до отримання, а також адреси (найменування) складу як місця, в якому здійснюється передача товару у власність покупцю, після здійснення останнім 25.03.2025 оплати цього товару. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази як повернення відповідачем за первісним позовом суми попередньої оплати, так і передачі товару на суму 623376,00 грн, у позивача за первісним позовом станом на час вирішення спору у цій справі наявне визначене ч. 2 с. 693 ЦК України право вимагати повернення внесеної суми попередньої оплати.
Господарський суд Закарпатської області додатковим рішенням від 05.02.2026 у справі № 907/1162/25 задовольнив частково заяву представника ТОВ "Волинь Агротрейд" за вх. № 02.3.1-02/604/26 від 26.01.2026 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, стягнув з ТОВ "Харвест Закарпаття" на користь ТОВ "Волинь Агротрейд" 24000,00 грн на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи № 907/1162/25 в суді першої інстанції; у решті вимог заяви відмовив.
Додаткове рішення обґрунтовано тим, що дана справа, з огляду на предмет спору і характер спірних правовідносин, кількість учасників процесу, обставин, які підлягають з`ясуванню, доказів, що підлягають оцінці, не належить до категорії складних; розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження зумовило виключно подання відповідачем зустрічної позовної заяви.
Надаючи оцінку переліку наданих адвокатом послуг та їх вартості, суд першої інстанції зазначає, що вартість підготовки та подання позовної заяви в розмірі 10000,00 грн є фіксованою сумою відповідно до укладеної додаткової угоди, необхідною, реально понесеною та обґрунтованою, а відтак правомірно заявленою. Вартість послуг з підготовки та подання процесуальних документів по справі, зокрема відповіді на відзив від 03.11.2025, відзиву на зустрічну позовну заяву від 10.11.2025 та заперечення на відповідь на відзив щодо зустрічної позовної заяви від 20.11.2025, визнається судом обґрунтованою у розмірі 10000,00 грн, оскільки не може перевищувати вартості підготовки та вивчення нових матеріалів при підготовці позовної заяви з огляду на те, що подані процесуальні документи після пред`явлення позову були схожі за правовою позицією, викладеною у позові, стосувались виконання/невиконання одного договору, і більше того не зумовили збирання нових доказів. Вартість участі адвоката в чотирьох судових засіданнях є обґрунтованою та співмірною у розмірі 4000,00 грн, оскільки адвокат здійснював представництво інтересів клієнта в судовому засіданні в режимі відеоконференції безпосередньо зі свого робочого місця, не витративши для цього додаткового часу чи витрат на дорогу до суду.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
23.03.2026 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ "Харвест Закарпаття" від 22.03.2026, у якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.01.2026 та додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.02.2026 у справі № 907/1162/25, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити; судові витрати за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій покласти на ТОВ "Волинь Агротрейд".
Скаржник вважає оскаржувані рішення незаконними та необґрунтованими, такими, що підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, оскільки:
- суд першої інстанції не з`ясував, який саме строк передання товару був встановлений договором або законом та нібито порушений продавцем; не дослідив зміст розділу 9 договору щодо адреси складу продавця; не надав правової оцінки поведінці покупця з точки зору добросовісності; 
- суд визнав встановленою обставину порушення продавцем зобов`язання з передання товару, однак покупцем не доведено ані існування конкретного строку поставки, ані його порушення, оскільки строк договором не визначений, вимога про передання товару продавцю не пред`являлась, а строк дії договору на момент подання позову не сплив;
- висновок суду про відсутність у договорі конкретної адреси складу не відповідає фактичному змісту договору; суд послався на положення правил Інкотермс 2000, тоді як сторони у п. 3.1 договору купівлі-продажу товарів № 21/03-2025 від 21.03.2025 погодили застосування Інкотермс 2010;
- суд неправильно застосував ч. 2 ст. 693, ст. 530, ст. 213 ЦК України; не застосував ст. 613 ЦК України, яка підлягала застосуванню; порушив вимоги ч. 1 ст. 86 та ч. 1 ст. 236 ГПК України щодо всебічного дослідження доказів та законності й обґрунтованості рішення.
Скаржник вказує на те, що договір купівлі-продажу товарів № 21/03-2025 від 21.03.2025 не містить окремо визначеного строку (терміну) поставки товару, продавець мав право виконати свої зобов`язання за договором до закінчення строку його дії, який на момент звернення ТОВ "Волинь Агротрейд" з позовом до суду (09.10.2025) не сплив. ТОВ "Волинь Агротрейд" жодного разу не пред`являло ТОВ "Харвест Закарпаття" вимогу про передання товару, претензія покупця від 25.07.2025 містила виключно вимогу про повернення грошових коштів, а не вимогу про виконання зобов`язання з поставки товару, більше того продавцю не передавалась. 
Також скаржник наголошує на тому, що виставлення продавцем рахунку на конкретний товар, який фактично перебуває на складі, є достатнім комерційним повідомленням про наявність та готовність товару до передання. Покупець, оплативши рахунок на наявний товар зі складу продавця, не міг не усвідомлювати, що товар готовий до отримання. Вимога додаткового формального повідомлення за таких обставин є надмірною та не відповідає діловій практиці взаємовідносин між суб`єктами господарювання, а також принципам розумності та добросовісності. Умова EXW є стандартним міжнародним торговельним терміном, зміст якого визначається правилами Інкотермс, а не формулюваннями окремого продавця. Покупець, погоджуючись на умови EXW, усвідомлював або повинен був усвідомлювати їхній зміст та пов`язані з ними обов`язки. Покупець на момент укладення договору та здійснення оплати достеменно знав місцезнаходження складу продавця, оскільки ця інформація міститься безпосередньо у розділі 9 договору. Поведінка ТОВ "Волинь Агротрейд" є суперечливою і недобросовісною, свідчить про те, що покупець не мав наміру отримувати товар, а прагнув повернути кошти, обійшовши при цьому механізм спонукання до виконання зобов`язання, передбачений ст. 530 ЦК України. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що визнання за покупцем права на повернення передоплати за обставин, коли сам покупець не вжив жодних заходів для отримання товару протягом строку дії договору, фактично позбавляє продавця будь-яких засобів правового захисту та створює ситуацію, за якої покупець може безпідставно блокувати виконання договору, а потім вимагати повернення коштів
Зазначені порушення призвели до неправильного вирішення справи як у частині задоволення первісного позову, так і у частині відмови у задоволенні зустрічного позову, а також, як наслідок, до безпідставного покладення на відповідача за первісним позовом судових витрат на професійну правничу допомогу.
Окрім того, скаржник вважає, що додаткове рішення підлягає скасуванню, оскільки, по-перше, є похідним від основного рішення. У разі скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні первісного позову відпадають підстави для покладення витрат на професійну правничу допомогу позивача на відповідача за первісним позовом відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України. По-друге, навіть у разі залишення основного рішення без змін, розмір стягнутих витрат є завищеним та не відповідає критеріям співмірності, визначеним ч. 4 ст. 126 ГПК України.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу від 08.04.2026, ТОВ "Волинь Агротрейд" просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції у цій справі – без змін; судові витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи №907/1162/25 в суді апеляційної інстанції у розмірі 18000,00 грн стягнути з ТОВ "Харвест Закарпаття".
ТОВ "Волинь Агротрейд" вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а судові рішення законними та обґрунтованими, посилаючись, зокрема, на те, що, згідно виставленого продавцем рахунку на оплату поставки товару № 82 від 25.03.2025, кошти в сумі 623376,00 грн є авансом (попередньою оплатою); відсутність дій продавця щодо поставки товару, надає покупцю право на "законне очікування", що йому будуть повернуті попередньо сплачені кошти; у претензії ТОВ "Волинь Агротрейд" №25/07/25 від 25.07.2025, яка надіслана на зареєстровану в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну адресу ТОВ "Харвест Закарпаття", вказано було про негайне виконання договірних зобов`язань з поставки товару або повернення суми оплаченого товару; пропозиція продавця щодо отримання оплаченого товару, передана ТОВ "Харвест Закарпаття" під час судового розгляду справи, не є актуальною, оскільки у формі звернення із позовом до суду ТОВ "Волинь Агротрейд" використав своє альтернативне право вимоги повернення суми попередньої оплати.

Рух справи, заяви, клопотання, процесуальні дії в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026, апеляційну скаргу ТОВ "Харвест Закарпаття" у справі № 907/1162/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Прядко О.В., суддів: Рима Т.Я., Манюка П.Т.
Суддя-доповідач ухвалою від 30.03.2026 у справі № 907/1162/25 залишив апеляційну скаргу без руху та встановив скаржнику строк для усунення виявлених недоліків.
31.03.2026 на виконання вимог вказаної ухвали від представника ТОВ "Харвест Закарпаття" надійшла заява про усунення недоліків від 31.03.2026, до якої додано платіжну інструкцію №1318 від 31.03.2026 на підтвердження доплати судового збору в сумі 154,37 грн.
Ухвалою від 03.04.2026 колегія суддів відкрила апеляційне провадження у справі №907/1162/25 та призначила розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні на 07.05.2026.
Матеріали справи № 907/1162/25 надійшли до апеляційного суду 17.04.2026.
Протокольною ухвалою від 07.05.2026 колегія суддів оголосила перерву до 28.05.2026.
Під час апеляційного розгляду справи представник ТОВ "Харвест Закарпаття" підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; заявив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, докази понесення яких будуть подані у порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Представник ТОВ "Волинь Агротрейд" просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення у справі № 907/1162/25 – без змін, судові витрати за подання апеляційної скарги у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу покласти на скаржника.
28.05.2026 проголошено вступну та резолютивну частини цієї постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
21.03.2025 між ТОВ "Волинь Агротрейд" як покупцем та ТОВ "Харвест Закарпаття" як продавцем укладено договір купівлі-продажу товарів № 21/03-2025 (далі – договір), за умовами п. 1.1 якого продавець зобов`язується передавати товар у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у договорі.
Відповідно до п. 2.1 договору, загальна сума цього договору сторонами не обмежується і визначається на підставі фактично поставленого (переданого у власність) товару та узгодженої на нього ціни, відповідно до видаткових накладних (актів приймання-передачі).
У п. 2.2 договору визначено, що оплата ціни (вартості) товару здійснюється у безготівковій формі на умовах 100 % передоплати на підставі рахунку, виставленого продавцем, в тому числі і у електронній формі, шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок продавця.
Також у п. 3.1 договору сторони погодили, що поставка товару здійснюється на умовах EXW (зі складу продавця) відповідно до правил INCOTERMS в редакції 2010 року.
Згідно з п. 3.2 договору, право власності на товар переходить від продавця до покупця після документальної передачі товару, а саме надання продавцем покупцеві товарно-транспортної чи видаткової накладної (актів приймання-передачі), в тому числі в електронній формі (у форматі PDF).
Датою поставки (передачі у власність) товару вважається дата, що вказана у видатковій накладній або акті приймання-передачі товару (п. 3.4 договору).
Відповідно до п. 4.1 договору, такий договір набирає чинності з моменту його укладення і діє терміном на 1 (один) рік, але у будь-якому випадку до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за цим договором.
Також суд першої інстанції встановив, що ТОВ "Харвест Закарпаття" як продавець виставив для ТОВ "Волинь Агротрейд" як покупця рахунок № 82 від 25.03.2025 на оплату товару (мінеральне добриво Nova Calcium) на суму 623376,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 25.03.2025 № 108, ТОВ "Волинь Агротрейд" перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ "Харвест Закарпаття" кошти в сумі 623376,00 грн у якості оплати рахунка № 82 від 25.03.2025.
За доводами позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), ТОВ "Волинь Агротрейд" зверталося до ТОВ "Харвест Закарпаття" з претензію від 25.07.2025 вих. № 25/07/25 (на дійсну адресу відповідача за первісним позовом), у якій вимагало повернути суму попередньої оплати. Однак, згідно з відомостями трекінгу поштового відправлення № 4470300268340 з офіційного сайту оператора поштового зв`язку Акціонерного товариства "Укрпошта", вбачається повернення на адресу відправника даної претензії у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Отже, як зазначає ТОВ "Волинь Агротрейд", після оплати товару згідно виставленого рахунка ТОВ "Харвест Закарпаття" товар не поставило, видаткові накладні (акти приймання-передачі) на адресу ТОВ "Волинь Агротрейд" не направило, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення спірної суми попередньої оплати у розмірі 623376,00 грн.
Водночас, посилаючись на порушення ТОВ "Волинь Агротрейд" обов`язку з отримання товару за місцем поставки (склад продавця) після здійсненої ним передоплати у розмірі 623376,00 грн, ТОВ "Харвест Закарпаття" звернулося до суду із зустрічною позовною заявою про примусове виконання обов`язку в натурі щодо зобов`язання ТОВ "Волинь Агротрейд" отримати та вивезти (забрати) зі складу ТОВ "Харвест Закарпаття" відповідний товар.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції під час ухвалення постанови. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
За приписами ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц).
За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Згідно з ч. 1 ст. 266 ГК України (у редакції, чинній на дату укладення договору), предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.
Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).
Відповідно до ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий пупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Зі сталих правових позицій щодо визначення характеру спірних правовідносин, які виникли на підставі договору поставки, умовами для визнання товару наданим у розпорядження покупця є такі: 1) товар готовий до передання покупцеві у належному місці у строк, встановлений договором; 2) покупець поінформований про те, що товар готовий до передання покупцеві у належному місці у строк, встановлений договором. Тобто відсутність хоча б однієї із вказаних вимог виключає можливість визнання товару наданим у розпорядження покупця.
Згідно з ч. 4 ст. 267 ГК України (у редакції, чинній на дату укладення договору), сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.
Тобто суб`єкти господарської діяльності мають можливість укладати договори, використовуючи при цьому і правила Інкотермс - Правила Міжнародної торгової палати з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі.
Як зазначалось вище, сторони у п. 3.1 договору купівлі-продажу товарів № 21/03-2025 від 21.03.2025 погодили, що поставка товару здійснюється на умовах EXW (зі складу продавця) відповідно до правил INCOTERMS в редакції 2010 року.
Згідно з правилами Інкотермс у редакції 2010 року, які почали застосовуватися у світі з 01.01.2011, усі терміни для зручності в користуванні, що визначають умови поставки, поділяються на чотири групи: Е, F, C, D. До групи Е входить термін ЕХW-EX WORKS/Франко-завод, що в перекладі означає "самовивіз". Термін "Франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надав товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці. Продавець зобов`язаний в обговорену дату чи в межах обговореного терміну надати невідвантажений у який-небудь транспортний засіб товар у розпорядження покупця в названому в договорі місці постачання. Продавець зобов`язаний сповістити покупця достатнім чином про дату і місце, коли і де товар буде наданий у його розпорядження. Якщо покупець має право визначати дату у рамках погодженого періоду та/або місця прийняття товару, то він зобов`язаний направити продавцю необхідне повідомлення щодо цього. Цей термін "Франко-завод" покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.
Згідно договору купівлі-продажу товарів № 21/03-2025 від 21.03.2025, ТОВ "Харвест Закарпаття" (продавець) не мав обов`язку передати товар ТОВ "Волинь Агротрейд" (покупцю) іншим способом, крім погодженого умовами цього договору, а ТОВ "Волинь Агротрейд" мало б повідомити ТОВ "Харвест Закарпаття" про дату прибуття свого уповноваженого представника та отримати готовий до відвантаження товар власним транспортом чи іншими засобами.
Будь-яких застережень щодо форми повідомлення покупця про готовність товару умови укладеного між сторонами договору не містять.
Водночас, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою ст. 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що положення ст. 613 ЦК України безпосередньо узгоджуються з умовами договору, які ставлять в залежність виконання зобов`язання продавцем з передачі товару від факту явки покупця на склад продавця для отримання товару, враховуючи, що сторони за вказаним договором не покладали на продавця обов`язок доставки товару покупцю або вчинення продавцем інших дій.
Статтею 689 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Зі змісту ст. ст. 525, 526, 663, 693 ЦК України вбачається, що покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати у разі невиконання продавцем зобов`язання передати товар у строк, встановлений або договором поставки, або визначений відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Для задоволення вимог покупця щодо повернення суми попередньої оплати суд повинен установити факт прострочення продавця щодо передачі товару, факт належного виконання покупцем своїх обов`язків за договором, а звідси - і право покупця вимагати повернення суми попередньої оплати. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.11.2019 у справі № 924/277/19.
Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що сторони у договорі купівлі-продажу не визначили строк (термін) поставки товару, додаткові угоди з цього приводу не укладали (доказів протилежного суду не надано), погодили, що договір набирає чинності з моменту його укладення і діє терміном на 1 (один) рік, але у будь-якому випадку до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за цим договором. На момент звернення ТОВ "Волинь Агротрейд" з первісним позовом до суду першої інстанції строк дії договору купівлі-продажу не сплив.
Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). 
Поняття "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у ст. 530 ЦК України.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
Колегія суддів констатує, що претензія від 25.07.2025 вих. № 25/07/25, яка за твердженнями ТОВ "Волинь Агротрейд" надсилалася до ТОВ "Харвест Закарпаття", за своїм змістом є саме вимогою про повернення суми попередньої оплати, при цьому доказів звернення з вимогою про передання (поставку) товару матеріали справи не містять. Більше того, представник ТОВ "Харвест Закарпаття" у судовому засіданні 07.05.2026 повідомив, що відповідач за первісним позовом не отримував дану претензію, опис вкладення у цінний лист про її надіслання викликає сумніви щодо його достовірності. Позивач за первісним позовом не надав до суду поштовий конверт з поверненням претензії, що в даному випадку вважається належним доказом надіслання такої.
За наведених вище обставин, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про допущення відповідачем за первісним позовом прострочення поставки спірного товару.
Окрім того, з положень ч. 1 ст. 656 ЦК України вбачається, що важливою характеристикою предмета договору купівлі-продажу є те, що на момент укладення договору він повинен бути наявним у продавця або бути створеним (набутим) продавцем у майбутньому. При цьому у випадку, якщо предметом договору є майбутній товар, така обставина повинна бути відображена у відповідному договорі.
Аналіз умов договору купівлі-продажу товарів № 21/03-2025 від 21.03.2025 свідчить про відсутність положень, які визначали б предметом договору товар, що підлягає створенню або набуттю продавцем у майбутньому. Отже, виходячи зі змісту спірного договору, його предметом є товар, який на момент укладення договору вже перебував у наявності у продавця та був готовий до відвантаження покупцеві.
Матеріали справи не містять жодних доказів, які свідчили б, що ТОВ "Волинь Агротрейд" як покупець вчиняло належні активні дії задля отримання товару на умовах EXW (Інкотермс 2010), тобто самовивозом, зокрема:
- повідомлення покупця про намір отримати товар (листи з проханням повідомити про готовність товару до передання, пропозиції здійснити видачу товару на складі продавця тощо);
- докази, які підтверджують факт направлення за місцезнаходженням продавця транспортних засобів покупця (шляхові листи, дозволи в`їзду на територію, товарно-транспортні накладні, заявки на перевезення вантажу тощо) або ж направлення свого представника для перевірки наявності товару.
Твердження позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) про відсутність у договорі конкретної адреси складу продавця не виправдовує невжиття ним жодних заходів, спрямованих на отримання товару, при тому що договір містить відомості про офіційне місцезнаходження продавця, що давало покупцю об`єктивну можливість уточнити необхідну інформацію та організувати прийняття товару.
У той же час слід зауважити, що предмет поставки - мінеральне добриво, тобто товар, який придбавається для використання у господарській діяльності та має сезонне й цільове призначення, а отже покупець як сторона договору мав об`єктивний інтерес у своєчасному отриманні такого товару. 
З урахуванням вищенаведеного, посилання позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) на відсутність повідомлення продавця про готовність товару за одночасного невчинення власних дій, спрямованих на отримання вже оплаченого товару, не відповідає принципам добросовісності, розумності та співпраці сторін під час виконання договірних зобов`язань.
Окреслені у ст. 193 ГК України правила та принципи господарювання, які корелюються із загальними засадами цивільного законодавства, вказаними у п. 6 ст. 3 ЦК України (справедливість та добросовісність), та засадами зобов`язань, визначеними у ч. 3 ст. 509 ЦК України (добросовісність, розумність, справедливість), означають, що цивільні права мають здійснюватися, а обов`язки виконуватися не тільки відповідно до їх призначення, а й справедливо та добросовісно, з урахуванням правил господарювання, з метою досягнення загальногосподарського інтересу.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (п. 6 ст. 3 ЦК України) - стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 28.09.2021 у справі № 918/1045/20 , від 11.08.2021 у справі № 909/436/20, від 06.10.2021 у справі № 925/1546/20).
Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (така правова позиція викладена у постанові об`єднаної плати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі № 910/353/19).
Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) не надав доказів у розумінні ст. ст. 76-79 ГПК України у підтвердження неможливості отримати у продавця обумовлений товар, відсутності такого товару на складі продавця чи неготовності його до відвантаження, відмови продавця від відвантаження товару. 
У судовому засіданні 07.05.2026 представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) повідомив, що спірний товар був і є в наявності на складі ТОВ "Харвест Закарпаття", готовий до відвантаження.
Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що безпосередньо свідчили б про неможливість відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) виконати зобов`язання за договором в частині прибуття та отримання оплаченого товару власними силами та засобами.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з урахуванням усіх фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 693 ЦК України та, як наслідок, виникнення у ТОВ "Волинь Агротрейд" права вимагати у ТОВ "Харвест Закарпаття" повернення суми попередньої оплати у розмірі 623376,00 грн. Натомість за ТОВ "Волинь Агротрейд" залишається зобов`язання згідно з договором купівлі-продажу товарів № 21/03-2025 від 21.03.2025 щодо отримання та вивезення зі складу ТОВ "Харвест Закарпаття" товару, оплаченого за рахунком № 82 від 25.03.2025 на загальну суму 623376,00 грн.
Отже доводи скаржника за результатами апеляційного перегляду справи знайшли своє підтвердження з мотивів, викладених у цій постанові.
Суд першої інстанції не перевірив усіх доводів зустрічної позовної заяви та не дослідив належним чином зібрані у справі докази, а тому дійшов хибного висновку про обґрунтованість і задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 277 ГПК України).
Враховуючи вищевикладене у сукупності, з огляду на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, ухвалення оскаржуваного рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ "Харвест Закарпаття" від 22.03.2026, скасування рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.01.2026 у справі № 907/1162/25 з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині оскарження додаткового рішення суду першої інстанції від 05.02.2026 у справі № 907/1162/25 колегія суддів зазначає, що додаткове рішення є невід`ємною частиною прийнятого по суті рішення суду і може бути оскаржено відповідно до ч. 5 ст. 244 ГПК України.
Проте додаткове рішення не може існувати окремо від первісного (основного) рішення та у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 910/17345/20, від 06.04.2023 у справі № 910/18417/21, від 11.05.2023 у справі №910/17047/20, від 17.08.2023 у справі № 910/16718/20, від 12.08.2025 у справі №910/18049/20.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті спору, то, зважаючи на положення ст. ст. 129, 244 ГПК України, наявні підстави для скасування додаткового рішення суду першої інстанції від 05.02.2026 у справі № 907/1162/25. 

Розподіл судових витрат.
У силу приписів ст. 129 ГПК України, за результатами апеляційного розгляду цієї справи витрати зі сплати судового збору за подання первісної та зустрічної позовних заяв, а також апеляційної скарги покладаються на позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом). У заяві представника ТОВ "Волинь Агротрейд" за вх. № 02.3.1-02/604/26 від 26.01.2026 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 907/1162/25 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" від 22.03.2026 (вх. № 01-05/838/26 від 23.03.2026) задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.01.2026 у справі № 907/1162/25 скасувати повністю та ухвалити нове. 
У задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" відмовити повністю.
Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" задовольнити.
Товариству з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 32, м. Устилуг, Володимирський р-н, Волинська обл., 44731, код ЄДРПОУ 42947718) виконати обов`язок в натурі згідно з укладеним 21.03.2025 договором купівлі-продажу товарів № 21/03-2025, а саме: отримати та вивезти (забрати) зі складу ТОВ "Харвест Закарпаття" за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Матійово, вул. Партизанська, 2 товар згідно з рахунком № 82 від 25.03.2025 на загальну суму 623376,00 грн, а саме: мінеральне добриво Nova Calcium (нітрат кальцію 15-0-0(+26СаO)) кількістю 21600 кг вартістю 623376,00 грн з ПДВ. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 32, м. Устилуг, Володимирський р-н, Волинська обл., 44731, код ЄДРПОУ 42947718) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" (вул. Партизанська, буд. 2, с. Матійово, Берегівський р-н, Закарпатська обл., 90326, код ЄДРПОУ 45390147) 2422,40 грн судового збору за подання зустрічної позовної заяви.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 32, м. Устилуг, Володимирський р-н, Волинська обл., 44731, код ЄДРПОУ 42947718) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" (вул. Партизанська, буд. 2, с. Матійово, Берегівський р-н, Закарпатська обл., 90326, код ЄДРПОУ 45390147) 14854,37 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
4. Доручити Господарському суду Закарпатської області видати відповідні накази.
5. Додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.02.2026 у справі № 907/1162/25 скасувати та відмовити у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" за вх. № 02.3.1-02/604/26 від 26.01.2026 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 907/1162/25.
6. Матеріали справи № 907/1162/25 повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.06.2026.

Головуючий суддя (суддя-доповідач) Прядко О.В.

Суддя Рим Т.Я.

Суддя Манюк П.Т.