УХВАЛА
04 червня 2026 року
м. Київ
справа № 751/7058/25
провадження № 51-2139 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 02 березня 2026 року, 
встановив:
У поданій скарзі захисник порушує питання про перегляд оскаржуваного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 3, 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. 
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для їх скасування або зміни і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано.
Касаційна скарга подана на ухвалу апеляційного суду, водночас за її змістом захисник стверджує про незаконність вироку місцевого суду, який у прохальній частині скарги просить змінити. Тож стороні захисту слід визначитись із предметом оскарження.
Стверджуючи про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник не обґрунтовує вказаної підстави, з урахуванням положень ст. 412 КПК, при цьому, у разі оскарження обох судових рішень, захиснику слід обґрунтувати таку підставу як щодо розгляду справи судом першої інстанції, так і апеляційним судом, вказати, які саме істотні порушення були допущені цими судами. 
Вказуючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування до його підзахисної положень ст. 75 Кримінального кодексу України, захисник взагалі не обґрунтовує своєї позиції, натомість вказує на невмотивованість рішення суду в частині незастосування положень ст. 69 КПК. При цьому, не враховує змісту цієї правової норми та мотивів викладених у судових рішеннях.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції. Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак касаційна скарга захисника в частині вимоги до суду касаційної інстанції не відповідає наведеним положенням ч. 1 ст. 436 КПК.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити касаційну скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
На усунення недоліків, захиснику слід подати нову касаційну скаргу. 
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 02 березня 2026 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2  ОСОБА_3