У к р а ї н а
Новоархангельський районний суд Кіровоградської області 
26100, смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, вул. Слави, 26, тел. 2-10-45, E-mail: inbox@na.kr.court.gov.ua
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

04.06.2026                   2/394/378/26
705/1282/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого: судді -        Запорожець О.М.
при секретарі:           Лясковській О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Уманської міської ради про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Кравченко І.Ю. в інтересах позивачки звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини посилаючись на те, що у відповідності до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2022 року у справі № 705/3854/22 розірвано шлюб між сторонами зареєстрований 11 червня 2020 року в Уманському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 173.
За час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Починаючи із дня розірвання шлюбу син сторін ОСОБА_3 проживає постійно разом зі матір`ю (позивачкою у справі) у квартирі, яка належить матері позивачки - ОСОБА_4 .
Згідно акту обстеження житлових умов від 26.01.2026 року, складеного службою у справах дітей Уманської міської ради, встановлено, що за місцем фактичного проживання дитини та матері створені всі належні умови для проживання дитини ОСОБА_3 , а саме: обладнано кімнату усіма необхідними меблями (шафа, власне ліжечко, столик для ігор, розвиваючі ігри та іграшки, тощо). В усіх кімнатах охайно та чисто. Житлові умови проживання наближені до ідеальних.
У відповідності до довідки про потребу дитини у домашньому догляді за № 1058 від 03.10.2025 року ОСОБА_3 потребує домашнього догляду з 25.03.2024 року.
Згідно довідки ДНЗ «Сонечко» с. Конела Жашківського району за № 6 від 02.02.2026р. вихованням дитини займається лише матір, батько дитини участі в житті дитини не бере, дошкільний заклад не відвідує, з вихователями та адміністрацією садочку не спілкується, батьківські збори не відвідує, за харчування дитини не сплачує.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 705/3762/22 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 .
Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради за № 167 від 2.04.2023 року було встановлено дні зустрічей відповідача з сином ОСОБА_3 таким чином: двічі на тиждень: щонеділі з 10:00 до 19:00 години та в інший день тижня за домовленістю між батьками дитини.
Батько, без попередньої згоди матері, зняв малолітню дитину ОСОБА_3 з реєстрації і на даний час дитина, фактично внаслідок дій батька, не має місця реєстрації.
Мати намагалась зареєструвати місце проживання дитини через «Дію», проте батько не підписує заяву і запит просто анулюється. Вказана ситуація повторювалась декілька разів.
Саме за таких обставин виникла необхідність у визначені місця проживання дитини з матір`ю.
Станом на дату звернення до суду позивачка характеризуюся позитивно, добре відноситься до дитини, створила належні умови для проживання дитини, має бажання займатися вихованням дитини, піклуватися про неї, що робить на протязі тривалого часу, дбає про її матеріальне забезпечення, забезпечує дитину та має бажання забезпечувати дитину необхідним харчуванням і в подальшому, а тому проживання дитини разом із матір`ю відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, враховуючи малолітній вік дитини.
Представник позивачки просить суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судові витрати покласти на відповідача/а.с.1-3/.
Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, зазначив, що перешкод щодо проживання біля матері не вчиняє, спору щодо визначення проживання дитини біля матері не має.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, але разом з тим надіслав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, при розгляді справи врахувати права та інтереси дитини.
Суд на місці ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників цивільного провадження,які не з`явились у судове засідання.
Заслухавши представника позивачки та дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Умань Черкаської області - світлокопія паспорта громадянина України № НОМЕР_2 /а.с.26,27/.
Відповідно до світлокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Умань Черкаської області народився ОСОБА_3 /а.с.35/.
Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2022 року розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем/а.с.31-33/.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі №705/3762/22 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 28.09.2022р. і до повноліття дитини /а.с.28-30/.
Матеріали справи містять світлокопію акту обстеження умов проживання від 21 січня 2026 року складеного службою у справах дітей Уманської міської ради, встановлено, що за місцем фактичного проживання дитини та матері створені всі належні умови для проживання дитини ОСОБА_3 , а саме: обладнано кімнату усіма необхідними меблями (шафа, власне ліжечко, столик для ігор, розвиваючі ігри та іграшки, тощо). В усіх кімнатах охайно та чисто. Житлові умови проживання наближені до ідеальних /а.с.20-21/.
Як вбачається з світлокопії довідки ДНЗ «Сонечко» с. Конела Жашківського району за № 6 від 02.02.2026р. вихованням дитини займається лише матір, батько дитини участі в житті дитини не бере, дошкільний заклад не відвідує, з вихователями та адміністрацією садочку не спілкується, батьківські збори не відвідує, за харчування дитини не сплачує /а.с.22/.
Відповідно до світлокопії довідки № 44 від 22.01.2026 року виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «НАШ УСТРІЙ-16» позивачка та її син проживають разом за адресою матері позивачки ОСОБА_1 АДРЕСА_1 /а.с.23/.
Матеріали справи містять світлокопію довідки № 1058 від 03.10.2025 року відповідно до якої син позивачки ОСОБА_3 має потребу у домашньому догляді /а.с.24/.
Відповідно до світлокопії витягу з єдиного сервісу електронних послуг «Дія», мати намагалась зареєструвати місце проживання дитини через «Дію», проте батько не підписав заяву і запит анулювався /а.с.36/.
Згідно з світлокопією заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини від 16.01.2026 року позивачка звернулася до виконавчого комітету Уманської міської ради з проханням щодо реєстрації місця проживання малолітньої дитини /а.с.37/.
З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради про доцільність місця проживання від 02 червня 2026 року №3842/01/01-35 вбачається що, ОСОБА_1 , 1993 року народження та ОСОБА_2 , 1991 року народження, перебували у шлюбі. Стосунки між батьками не склалися, а тому рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2022 року шлюб було розірвано. Після розлучення син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки, яка надана ОСОБА_1 від 02.02.2026р. № 6 дирекцією дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» с. Конела Жашківської міської ради, батько дитини ОСОБА_2 участі в житті дитини не бере, дошкільний заклад не відвідує, з вихователями та адміністрацією садочку не спілкується, батьківські збори не відвідує.
В акті обстеження умов проживання дитини ОСОБА_6 , від 20.05.2026 року вказано, що умови проживання дитини задовільні, зі слів ОСОБА_1 батько з сином не спілкується, життям сина не цікавиться. У зв`язку з виникненням питання про реєстрацію місця проживання ОСОБА_7 , так як батько не дає своєї згоди, виникло питання визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї (особи) від 22.05.2026 року та висновку оцінки потреб сім`ї вказано, що потреби дитини задовольняються належним чином, СЖО в сім`ї виникають із-за реєстрації місця проживання дитини за місцем проживання (реєстрації) матері ОСОБА_1 , а тому виникла потреба у визначенні місця проживання сина ОСОБА_7 з нею.
В телефонній розмові з батьком ОСОБА_2 , він пояснив, що спілкуватися по питанню реєстрації, місця проживання сина, не бажає, всі пояснення він надав суду і взагалі не заперечує проти проживання сина з матір`ю.
В ході бесіди з матір`ю її було ознайомлено з ст. ст. 141, 157, 158, 160 Сімейного кодексу України, де вказано, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо утримання, виховання своїх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.
Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги ч. 4 ст. 29 ІДК України, ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України та враховуючи принцип 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися з матір`ю, орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради вважає за доцільне місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Вирішуючи виниклий спір суд зважує на наступні норми матеріального права.
Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов?язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов?язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов?язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Ст. 151 СК України визначено, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Відповідно до ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.
Ст. 155 СК України вказує, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
У ст. 160 СК України законодавець визначив, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до приписів ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.
Частинами 4, 5 та 6 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зазначено, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.
Суд констатує, що якщо спори щодо дитини, які визначенні у ч. 4 ст. 19 СК України розглядаються судом, закон встановлює дві форми участі органу опіки і піклування : подання суду висновку про шляхи вирішення спору та участь його представника в судовому засіданні. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на ретельному з`ясуванні обставин справи та він носить лише рекомендаційний характер. 
Аналізуючи ст. 161 СК України суд вказує, що спір місце проживання малолітньої дитини суд може розглядати лише тоді коли є реальні підстави вважати, що питання визначення місця проживання малолітньої дитини за певних обставин не може бути вирішено батьками. 
При зверненні до суду позивач повинен аргументувати свою вимогу про визначення місця проживання дитини у зв`язку з грубим поводженням з дитиною, привиттям їй поганих звичок, відсутністю нагляду за дитиною та належного піклування та виховання дитини, при цьому враховуються матеріально-побутові умови проживання батьків. Окрім того суд повинен врахувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини. Одним із завдань СК України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1 СК України).
На погляд суду визначення місця проживання дитини повинно ґрунтуватися в першу чергу на пріоритеті інтересів дитини.
Частини 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошують на тому, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно частин 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» вказує на те, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Суд констатує, що позивачем та його представником в судовому засіданні було доведено той факт, що відповідач чинить перешкоди в реєстрації дитини, що в свою чергу вказує на те, що між сторонами існує реальний спір про визначення місця проживання дитини.
Суд з урахуванням висновку органу опіки та піклування та найкращих інтересів дитини, а також обставин, що мати дитини, позивачка у справі, має роботу, належні матеріально-побутові умови, має можливість утримувати дитину, проживання малолітньої дитини біля позивачки буде найбільш ефективним щодо її фізичного, духовного та культурного розвитку, належного виховання та утримання, приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог, оскільки проживання малолітньої дитини біля позивачки на думку суду буде відповідати її найліпшим інтересам.
Судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивачки відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 19, 110, 111, 112, 114, 150, 151, 152, 157, 160 СК України, ст. ст. 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства»  ст. ст. 2, 4, 5, 78, 79, 80, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Уманської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити у повному обсязі.
Визначити місце проживання малолітнього  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Умань Черкаської області з його матір`ю  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Умань Черкаської області, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  сплачений судовий збір в розмірі 1331 /одна тисяча триста тридцять одна/ грн. 20 коп.
Ідентифікаційні дані учасників:
ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ., РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 .
ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 .
Орган опіки і піклування виконавчого комітету Уманської міської ради, місце знаходження пл. Соборності 1, м. Умань Черкаської області, код юридичної особи в єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 04061613.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Копію даного рішення негайно після постановлення направити учасникам.
Повний текст рішення виготовлено 04 червня 2026 року.

Суддя: