Справа № 167/206/26
Номер провадження 2/167/358/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Шептицької Н.В.,
з участю:
секретаря судового засідання Ващук О.А.,
представника відповідача - адвокатки Кушнірук Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» (далі - позивач, ТОВ) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
1.Стислий виклад позовних вимог і заперечення на них.
1а. Сторона позивача.

23.02.2026 року ТОВ звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 04.11.2021 року між ТОВ «ФК «Джобер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №743119 (далі - Договір) про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився зі всіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Договір укладений на наступних умовах:
-сума виданого кредиту: 2900,00 грн;
-дата надання кредиту: 04.11.2021 року;
-валюта: гривня;
-відсоткова ставка: 1,9% на добу.
На картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 04.11.2021 року було перераховано кредитні кошти в сумі 2900,00 гривень.
Відповідач свої зобов`язання не виконав і станом на 26.12.2025 року має заборгованість за Договором в сумі 7931,50 грн, яка складається з: 2900,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5031,50 грн - прострочена заборгованість за відсотками.
30.11.2023 року між ТОВ «ФК «Джобер» та ТОВ укладено договір відступлення права вимоги №1-30/11/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Джобер» відступив ТОВ за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема і до відповідача.
Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором в сумі 7931,50 грн, а також судові витрати по справі.

1б. Сторона відповідача.

07.04.2026 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву (ас 57-60), в якому просить відмовити у задоволенні позову ТОВ, посилаючись на те, що позивачем не надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірі, що передбачений кредитним договором, а відповідач ці кошти отримав, а саме по собі укладення Договору не свідчить про те, що він був виконаний (реалізований).

1в. Сторона позивача.

07.04.2026 року представник позивача подав відповідь на відзив (ас 63-68), згідно якого ТОВ «Платежі онлайн» 04.11.2021 року було проведено транзакцію на суму 2900,00 грн, маска картки - № НОМЕР_1 . ТОВ «Платежі онлайн» є платіжним провайдером, який надає первісному кредитору послуги з переказу коштів, зокрема на банківський рахунок відповідача за реквізитами банківської картки, зазначеної ним під час реєстрації.
Крім того, умовами Договору передбачена автопролонгація, а строк користування кредитом продовженим, але не більше ніж на 50 календарних днів в сукупності такої пролонгації, у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом до запланованої дати повернення кредиту. В період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 2,9% від суми кредиту в день.

13.04.2026 року представник позивача подав заяву про стягнення з відповідача 13 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу (ас 73-75).

1г. Сторона відповідача.

14.04.2026 року представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив (ас 81-201), згідно якого інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн» не є належним доказом, який підтверджує здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів відповідачу. Крім того, у відповідача відсутня заборгованість за Договором, що підтверджується звітом з Українського бюро кредитних історій. Крім того, матеріали справи не містять доказів пролонгації Договору. Крім того, розрахунок витрат на професійну правову допомогу явно є завищеним. 

Позовна заява, відзив, відповідь на відзив, заперечення подані через систему «Електронний суд».

2. Рух справи в суді.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 року, справа передана на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 37).
З ЄДДР встановлено місце реєстрації відповідача (ас 38), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно ч.1 ст.27 ЦПК України.
Ухвалою головуючого судді від 03.03.2026 року позовна заява була залишена без руху і ТОВ наданий строк для усунення недоліку (ас 39-41), яка була виконана позивачем 13.03.2026 року (ас 43-45).
Ухвалою головуючої судді від 17.03.2026 року позовна заява була прийнята і призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (ас 46-47).

3. Правова позиція сторін під час судового розгляду.

Представник позивача і відповідач в судове засідання не з`явились.
Представник позивача в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (ас 6зв).
Відповідач був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, заяви/клопотання про відкладення розгляду справи не подав.
Суд, заслухавши думку представника відповідача, ухвалив: проводити розгляд справи у відсутності представника позивача і відповідача, згідно ч.1 ст.223, ч.1 ст.279 ЦПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, у задоволенні позову ТОВ просила відмовити.

Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття рішення у цій справі є 12.06.2026 року - дата складення повного судового рішення.

4. Встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази на їх підтвердження.

Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне.
Судом установлено, що 04.11.2021 року між ТОВ «ФК «Джобер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №743119 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 
Договір підписаний відповідачем електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором - G9559, яким відповідач підтвердив, що він ознайомився зі всіма умовами Договору, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Договір укладений на наступних умовах:
-сума виданого кредиту: 2900,00 грн;
-дата надання кредиту: 04.11.2021 року;
-валюта: гривня;
-відсоткова ставка: 1,9% на добу.
Відповідно до п.9.4.3. Договору сторони погодили, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом до запланованої дати повернення кредиту (18.11.2021 року), цей Договір вважається автоматично продовженим, а строк користування кредитом - продовженим на наступних умовах:
-відповідно до п.9.4.3.1. за цим Договором строк автопролонгації Договору та продовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступною за запланованою датою повернення кредиту і до спливу 10 календарних днів включно;
-відповідно до п.9.4.3.2. за цим Договором, в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 2,9% від суми кредиту в день. В даному випадку продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження (пролонгація) дії Договору може застосовуватися неодноразово, але не більше ніж на 50 календарних днів в сукупності такої пролонгації.
В судовому засіданні встановлено, що на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 04.11.2021 року ТОВ було перераховано кредитні кошти в сумі 2900,00 грн через ТОВ «Платежі онлайн», який є платіжним провайдером і який надавав первісному кредитору послуги з переказу коштів,
В судовому засіданні встановлено, що відповідач свої зобов`язання не виконав і станом на 26.12.2025 року має заборгованість за Договором в сумі 7931,50 грн, яка складається з: 2900,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5031,50 грн - прострочена заборгованість за відсотками: 2900,00 грн х 1,9% х 15 к.д. = 826,5 грн; 2900,00 грн х 2,9% х 50 к.д. = 4 205,00 грн; 826,5 грн + 4 205,00 грн = 5031,50 гривень
В судовому засіданні встановлено, що 30.11.2023 року між ТОВ «ФК «Джобер» та ТОВ укладено договір відступлення права вимоги №1-30/11/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Джобер» відступив ТОВ за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема і до відповідача за Договором.

Дані обставини підтверджуються дослідженими безпосередньо в судовому засіданні письмовими доказами: паспортом споживчого кредиту (ас 10-11), кредитним договором №743118 від 04.11.2021 року (ас 12-17), вимогою про виконання зобов`язання (ас 18), випискою з особового рахунку (ас 19), витягом з реєстру боржників (ас 20), довідкою про ідентифікацію (ас 21), договором про відступлення прав вимоги (ас 22-24), повідомленням ТОВ «Платежі Онлайн» (ас 30-31), квитанцією про виконання платіжної інструкції (34), розрахунком заборгованості (ас 70-71).

4. Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ТОВ «ФК «Джобер», правонаступником якого є ТОВ) за Договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

5. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
За змістом ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.627 ЦК України та ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ч.1 ст.212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).
Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Згідно ч.6 ст.11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 04.11.2026 року відповідач та ТОВ «ФК «Джобер» уклали Договір шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», на зазначених вище умовах.
Позивачем доведено, що відповідачу було видано кредитні кошти у розмірі 2900, 00 грн шляхом перерахування на його картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Встановлено, що відповідач належним чином взяті на себе обов`язки за Договором не виконав, чим допустив кредитну заборгованість.
Позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним Договором, презумпція правомірності якого не спростована.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ є підставними, обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Надаючи оцінку поясненням представника відповідача щодо відсутності договірних відносин між відповідачем і ТОВ «ФК «Джобер» за договором, з посиланням на відсутність такої інформації в УБКІ, то суд зазначає, що відсутність такої інформації сама по собі не виключає укладення між ТОВ «ФК «Джобер» і відповідачем Договору за умови наявності доказів, що підтверджують його укладення і отримання грошових коштів в сумі 2900,00 грн відповідачем. Так, позивач надав сам Договір і паспорт споживчого кредиту, що підписані відповідачем електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором - G9559, а також довідку про ідентифікацію ОСОБА_1 і повідомлення ТОВ «Платежі Онлайн», згідно якого 04.11.2021 року на картку № НОМЕР_2 (емітент - ПриватБанк) на виконання договору № 743118 було перераховано 2900,00 гривень. Дані письмові документи є належними, достатніми і допустимими доказами на підтвердження укладення Договору між його сторонами і отриманням відповідачем від ТОВ «ФК «Джобер» коштів в сумі 2900,00 грн на його виконання.
УБКІ це не є офіційним державним реєстром кредитних історій в Україні, що давало б підстави суду надавати правову оцінку наявності чи відсутності інформації щодо позичальників у ньому. УБКІ є товариством з обмеженою відповідальністю з видом діяльності - Діяльність агентств зі стягування платежів і бюро кредитних історій і крім УБКІ в Україні здійснюють аналогічну діяльність: Перше всеукраїнське бюро кредитних історій, Міжнародне бюро кредитних історій, Українське кредитне бюро тощо, в яких може бути, а може і не бути, така інформація, зокрема стосовно відповідача.
За таких обставин та умов відсутність інформації стосовно відповідача в УБКІ і за наявності досліджених письмових доказів, що надані стороною позивача, не є належним доказом на підтвердженням відсутності договірних відносин між ТОВ «ФК «Джобер» і відповідачем за Договором.

7. Розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2 662,40 грн).
Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2 662,40 гривень, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 2 662,40 гривень.

Щодо вимоги сторони позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13 000,00 грн, то суд зазначає наступне.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Положеннями ч.8 ст.141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Сторона позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надала: договір про надання правової допомоги №09/07/2025 від 09.07.2025 року (ас 25-26) з додатком (ас 27), акт про отримання правової допомоги від 06.04.2026 року (ас 77), платіжну інструкцію №2081 від 06.04.2026 року (ас 780, рахунок (ас 80).
Представник відповідача відповідно до положень ч.5 ст.137 ЦПК України заявила клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищенаведене, суд зауважує, що, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг, реальність та розумність їхнього розміру, усталеної практики у даній категорії справи, ціну позову та доходить висновку що розмір витрат на правову допомогу адвоката у даній справі, який підлягає відшкодуванню на користь позивача з відповідача, підлягає зменшенню до 3000,00 гривень.
Зазначена сума, на переконання суду, є такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням того, що спір, який виник між сторонами відноситься до категорії типових спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, зміст позовної заяви та інших документів потребує мінімального індивідуального підходу і мінімальних часових витрат (1-2 години роботи є достатніми для написання та укомплектування типової позовної заяви у кредитній справі), а з наданої копії договору та акту вбачається постійне представництво адвокатом позивача і в інших подібних справах. Більше того компенсація судових витрат не повинна перетворюватися на спосіб додаткового збагачення фінансових установ за рахунок людей з мінімальними доходами в період воєнного стану.
Також, суд бере до уваги ту обставину, що розгляд справи було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження і без участі адвоката (представника позивача) у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 83, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-279ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» заборгованість за кредитним договором №743119 від 04.11.2021 року заборгованість в сумі 7 931 (сім тисяч дев`ятсот тридцять одну) гривню 50 (п`ятдесят) копійок, яка складається з: 2 900,00 (дві тисячі дев`ятсот) гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5 031 (п`ять тисяч тридцять одна) гривня 50 (п`ятдесят копійок) - прострочена заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» 3000,00 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саперне Полі, 12; ЄДРПОУ 44002941.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: м.Рожище Луцького району Волинської області, РНОКПП: НОМЕР_3 .

Дата складення повного тексту рішення суду: 12.06.2026 року.

Головуючий суддя Шептицька Н.В.