ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року   Справа № 902/1608/14(902/1209/25) 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Романюк Ю.Г. ,  суддя Саврій В.А. 

секретар судового засідання Тангиян О.О.
за участю представників сторін:
позивача: арбітражного керуючого Козирицького А.С. 
відповідача: не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області, ухваленого 03.03.26р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Тісецький С.С., судді Лабунська Т.І., Яремчук Ю.О. о 10:26 у м. Вінниці, повний текст складено 05.03.26 у справі №902/1608/14(902/1209/25) 
за позовом: ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (код ЄДРПОУ 36327881) арбітражного керуючого Козирицького А.С. (вул. Проскурівська, 53, 4 поверх, м. Хмельницький, 29001)
до: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 331 340,00 грн.
в межах справи № 902/1608/14 
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Цант+" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Хімекс" 
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" 
про визнання банкрутом 

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1608/14 за заявою ТОВ "ЦАНТ+" та ТОВ "ТД ХІМЕКС" до ТОВ "Подільські цукроварні" про банкрутство.
Провадження у даній справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури. 
Так, постановою суду від 29.08.2017 визнано боржника - ТОВ "Подільські цукроварні" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
Ухвалою від 28.05.2020 призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Козирицького А.С. 
Водночас, в межах вказаної справи про банкрутство розглядається справа № 902/1608/14(902/1209/25) за позовом ліквідатора ТОВ "Подільські цукроварні" арбітражного керуючого Козирицького А.С. до ОСОБА_1 про стягнення 331 340,00 грн вартості безпідставно набутого майна.
В обґрунтування позову, з посиланням на справу № 902/1608/14(902/177/22), в межах справи № 902/1608/14 про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні" вказує, що ліквідатором ТОВ "Подільські цукроварні" до приватного виконавця Собчука В.В. була направлена заява вих.№02-21/2307 від 24.10.2023 про примусове виконання наказу від 19.08.2022 Господарського суду Вінницької області у справі №902/1608/14(902/177/22), в якій ліквідатор просив суд прийняти вказану заяву та відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання наказу від 19.08.2022 Господарського суду Вінницької області у справі №902/1608/14(902/177/22).
Вказує, що приватним виконавцем Собчуком В.В. постановою ВП № 73256251 від 07.11.2023 було відкрито виконавче провадження з виконання наказу про виконання рішення господарського суду у справі № 902/1608/14(902/177/22) від 19.08.2022.
В подальшому, керуючись вимогами п.11 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець Собчук В.В. постановив, що виконавче провадження з примусового виконання наказу про виконання рішення господарського суду № 902/1608/14(902/177/22), виданого 19.08.2022, необхідно закінчити.
З приводу рішення у справі № 902/1608/14(902/177/22) посилається на ч. 4 ст. 75 ГПК України.
Матеріали справи свідчать, що станом на даний час рішення суду від 27.07.2022 у справі №902/1608/14(902/177/22) відповідачем не виконано, визначені судом транспортні засоби, що були отримані за договорами купівлі-продажу транспортного засобу № 7594/20/1193 від 27.02.2020, № 7594/20/1192 від 27.02.2020 позивачу до теперішнього часу не повернуті (не передані), а заходи щодо розшуку цих транспортних засобів в досудовому порядку та в межах справи про банкрутство, вжиті приватним виконавцем заходи в межах виконавчого провадження №73256251, не призвели до його повернення законному власнику - ТОВ "Подільські цукроварні".
У контексті наведених обставин ліквідатор зазначає, що застосування правил, передбачених ч. 2 ст. 1213 ЦК України, у цій справі є безпосереднім наслідком обставин неможливості виконання судового рішення.
При цьому, позивачем на підтвердження вартості транспортних засобів ТОВ "Подільські цукроварні", на підставі договору про надання послуг №194/08/25 від 14.08.2025, у суб`єкта оціночної діяльності Приватного підприємства "Габ`яно", що діє на підставі сертифіката №359/2024 від 01.08.2024, було замовлено проведення незалежної оцінки майна.
На виконання чого, ліквідатором отриманий Звіт №194/08/25 про оцінку майна від 14.08.2025: транспортних засобів в кількості 2 одиниць: автомобіль марки ВАЗ 212140, 2011 року випуску, попередній номерний знак: НОМЕР_2 ; автомобіль марки ВАЗ 212140, 2011 року випуску, попередній номерний знак: НОМЕР_3 .
Згідно з висновками Звіту, ринкова вартість об`єкта оцінки станом на дату оцінки, становить 331 340 гривень без урахування ПДВ, в тому числі: автомобіль марки ВАЗ 212140, 2011 року випуску, попередній номерний знак: НОМЕР_2 - ринкова вартість без ПДВ - 165 670,00 грн.; автомобіль марки ВАЗ 212140, 2011 року випуску, попередній номерний знак: НОМЕР_3 - ринкова вартість без ПДВ - 165 670,00 грн.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, ліквідатор вважає, що Звіт №194/08/25 про оцінку майна: транспортних засобів в кількості 2 одиниць, від 14.08.2025, складений на підставі договору №194/08/25 від 14.08.2025 - є належним та таким, що має статус письмових доказів відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.02.2025 у справі № 5023/4477/12 позивач зазначає:
ОСОБА_1 було укладено договори купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1192, №7594/20/1193 від 27.02.2020, на підставі яких у власність відповідача передані транспортні засоби: номерний знак НОМЕР_2 та номерний знак НОМЕР_3 .
Однак, ці транспортні засоби вже перебували у розшуку, що підтверджується вищенаведеними обставинами та документами.
Зауважує, що оскільки договори купівлі-продажу транспортних засобів №7594/20/1193 від 27.02.2020, №7594/20/1192 від 27.02.2020, укладені зі ОСОБА_1 , визнано недійсними, відповідач є таким, що безпідставно набув у власність транспортні засоби, які неможливо повернути в натурі потерпілому, у зв`язку з їх відчуженням третім особам, а позивачем надані всі підтверджуючі докази цього, тому наразі існують всі правові підставі для відшкодування вартості майна позивачу в силу ч. 2 ст. 1213 ЦК України.
Ліквідатор зазначає, що з підстав викладених вище, вимушений був звернутись до господарського суду Вінницької області із заявою про зміну способу виконання рішення господарського суду Вінницької області від 27.07.2022 у справі №902/1608/14(902/177/22), в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Подільські цукроварні" 378 630 грн. вартості неповернутих у натурі транспортних засобів:
- автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_5 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений,
- автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_6 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений.
Однак, ухвалою господарського суду Вінницької області від 31.10.2024 у справі №902/1608/14(902/177/22), яка залишена в силі постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2025, у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Подільські цукроварні" Козирицького А.С. про зміну способу виконання рішення було відмовлено.
Ліквідатором було проаналізовано вищевказані судові рішення, в яких суд зауважив, що "у даному випадку способом відновлення порушених прав позивача буде слугувати пред`явлення ним окремого позову про відшкодування вартості безпідставно збереженого майна, у зв`язку з неможливістю його повернення в натурі".
З урахуванням викладених обставин, у даному випадку поновлення порушених прав позивача має відбуватись шляхом покладення відповідальності на особу, яка безпідставно отримала майно боржника та не повернула таке майно за рішенням суду, що набрало законної сили.
Таким чином, обраний ліквідатором спосіб захисту порушених прав боржника не суперечить ст.ст.16, 1212, 1213 ЦК України, не виходить за нормативно встановлені межі реалізації прав особи та не порушує прав інших осіб. Такий спосіб захисту шляхом стягнення з відповідача вартості безпідставно збереженого майна, спрямований на відновлення справедливої рівноваги між правами та обов`язками сторін спору.
Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВ "Подільські цукроварні" 331 340,00 грн без урахування ПДВ - вартість безпідставно набутого майна, а саме: автомобіль марки ВАЗ 212140, 2011 року випуску, попередній номерний знак: НОМЕР_2 - ринкова вартість без ПДВ - 165 670,00 грн; автомобіль марки ВАЗ 212140, 2011 року випуску, попередній номерний знак: НОМЕР_3 - ринкова вартість без ПДВ - 165 670,00 грн.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 03.03.2026 у справі №№902/1608/14(902/1209/25) позов ліквідатора ТОВ "Подільські цукроварні" арбітражного керуючого Козирицького А.С. до Слободяна С.М. про стягнення 331 340,00 грн вартості безпідставно набутого майна у справі №902/1608/14(902/1209/25), в межах справи № 902/1608/14 про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні", задоволено у повному обсязі.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" 331 340,00 грн. без урахування ПДВ - вартість безпідставно набутого майна, а саме: автомобіль марки ВАЗ 212140, 2011 року випуску, попередній номерний знак: НОМЕР_2 - ринкова вартість без ПДВ - 165 670,00 грн; автомобіль марки ВАЗ 212140, 2011 року випуску, попередній номерний знак: НОМЕР_3 - ринкова вартість без ПДВ - 165 670,00 грн.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ліквідатора ТОВ "Подільські цукроварні" арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича 3 976,08 грн - витрат на сплату судового збору.
Не погодившись із винесеним рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 03.03.2026 у справі №902/1608/14(902/1209/25) скасувати повністю. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ліквідатора ТОВ "Подільські цукроварні" відмовити у зв`язку з недоведеністю ринкової вартості майна на момент вчинення правочинів відповідно до вимог спеціального закону. 
З посиланням на ст. 42 КУзПБ вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував ст. 1213 ЦК України, визначивши вартість майна станом на 2025-2026 роки.
Вважає, що такий підхід докорінно суперечить суті правочину як юридичному факту. Договори купівлі-продажу транспортних засобів були укладені в лютому 2020 року. Саме цей момент - лютий 2020 року - є точкою відліку для визначення будь-яких майнових зобов`язань сторін у разі визнання цих договорів недійсними. Стягнення вартості автомобілів за цінами 2025 року фактично є формою відповідальності, не передбаченою законом. 
На думку скаржника, природа правочину, який визнається недійсним, вимагає від суду дослідження реального стану об`єкта на момент його передачі. Покладений в основу рішення Звіт про оцінку майна №194/08/25 від 14.08.2025 є юридичною фікцією, оскільки він визначає вартість майна через п`ять років після його вибуття з володіння відповідача, без можливості фізичного огляду та оцінки технічного зносу, що існував у 2020 році. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що стан автомобілів у 2025 році відповідає їх стану на момент укладення правочинів.
Судом також не було взято до уваги, що при застосуванні наслідків недійсності правочину має відбуватися двостороння реституція. Якщо суд приходить до висновку про необхідність стягнення ринкової вартості, він зобов`язаний одночасно врахувати кошти, які вже були сплачені за договором, адже правочин - це цілісна юридична конструкція. Ігнорування судом факту оплати та вимог КУзПБ щодо ретроспективного визначення ціни (на момент 2020 року) призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Також наголошує, що розгляд справи за відсутності відповідача, який не мав реальної можливості донести суду свою позицію щодо специфіки застосування ст. 42 КУзПБ та оспорити результати запізнілої оцінки, призвів до порушення принципу змагальності. Відповідач був позбавлений права надати власні докази ринкової вартості майна станом на 2020 рік, що є ключовим для правильного вирішення даного спору.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 03.03.2026 у справі №902/1608/14(902/1209/25) залишити без задоволення. Рішення господарського суду Вінницької області від 03.03.2026 у справі № 902/1608/14(902/1209/25) залишити без змін. 
В судовому засіданні арбітражний керуючий наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржене рішення залишити без змін.
Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся заздалегідь та належним чином, ухвалу про відкриття апеляційного провадження було надіслано до електронного кабінету його представника (а.с. 157-зворот) та на поштову адресу відповідача, відомості про яку містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі (а.с. 87).
Відповідно до ч.7 ст. 242 ГПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представників позивача та відповідача, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, враховуючи їхні заяви про розгляд скарги без їх участі, а тому, колегія суддів, визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.
Заслухавши пояснення арбітражного керуючого, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила таке.
В межах справи № 902/1608/14 про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні", розглядалась справа № 902/1608/14(902/177/22) за позовом ТОВ "Подільські цукроварні" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького А.С. № 02-21/972 від 18.02.2022 (вх. № 01-36/171/22) до Фізичної особи-підприємця Любовського Владислава Ігоровича, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів та застосування наслідків їх недійсності.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 27.07.2022 було задоволено позов у справі №902/1608/14(902/177/22), в межах справи № 902/1608/14 про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні", повністю.
Визнано недійсними з моменту їх укладення наступні договори комісії, укладені між ТОВ "Подільські цукроварні" та Фізичною особою-підприємцем Любовським Владиславом Ігоровичем:
договір комісії №1194 від 27.02.2020 про продаж автомобіля марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;
договір комісії №1193 від 27.02.2020 про продаж автомобіля марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_5 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;
договір комісії №1192 від 27.02.2020 про продаж автомобіля марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_6 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;
договір комісії №0833 від 15.02.2020 про продаж автомобіля марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_11 , попередній номерний знак: НОМЕР_12 , номер двигуна: НОМЕР_13 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий.
Визнано недійсними з моменту їх укладення наступні договори купівлі-продажу, укладені Фізичною особою-підприємцем Любовським Владиславом Ігоровичем, зокрема:
договір купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1193 від 27.02.2020, укладений з ОСОБА_1 ;
договір купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1192 від 27.02.2020, укладений з ОСОБА_1 ;
Відновлено право власності ТОВ "Подільські цукроварні" на наступні транспортні засоби:
автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_8 , попередній номерний знак: НОМЕР_9 , номер двигуна: НОМЕР_10 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;
автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_5 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;
автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_6 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;
автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_11 , попередній номерний знак: НОМЕР_12 , номер двигуна: НОМЕР_13 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий.
Зобов`язано, зокрема, ОСОБА_1 повернути у натурі: автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_5 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений; автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_6 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений - до складу ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (код ЄДРПОУ 36327881; вул. Чкалова, 16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600).
19.08.2022 на виконання вказаного рішення суду видано відповідні накази, зокрема, щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути у натурі: автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_5 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений; автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_6 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений - до складу ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні".
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022, рішення Господарського суду Вінницької області від 27.07.2022 у справі №902/1608/14(902/177/22) в частині позовних вимог про відновлення права власності ТОВ "Подільські цукроварні" на транспортні засоби: автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_5 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений; автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_6 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений; та зобов`язання Слободяна С.М. повернути їх у натурі до складу ліквідаційної маси ТОВ "Подільські цукроварні" скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення про відмову в позові. В решті рішення залишено без змін. 
Приватним виконавцем Собчуком В.В. постановою ВП № 73256251 від 07.11.2023 було відкрито виконавче провадження з виконання наказу про виконання рішення господарського суду у справі № 902/1608/14(902/177/22) від 19.08.2022.
07.11.2023 приватним виконавцем Собчуком В.В. винесено постанову ВП № 73256251 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, при примусовому виконанні наказу про виконання рішення господарського суду у справі №902/1608/14(902/177/22) від 19.08.2022.
15.12.2023 приватним виконавцем Собчуком В.В., на підставі статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову ВП № 73256251 про накладення штрафу на боржника за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, у розмірі 1700 грн.
09.01.2024 приватним виконавцем Собчуком В.В. винесено постанову ВП № 73256251 про накладення штрафу за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин на Слободяна С.М., у розмірі 3400 грн.
19.01.2024 приватним виконавцем Собчуком В.В. винесено постанову ВП № 73256251 про закінчення виконавчого провадження, згідно якої виконавцем встановлено, що боржником вимоги виконавчого документа не виконано.
Керуючись вимогами п.11 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець Собчук В.В. постановив, що виконавче провадження з примусового виконання наказу про виконання рішення господарського суду № 902/1608/14(902/177/22), виданого19.08.2022, необхідно закінчити.
В силу положень ч.1 ст.216 та ч.1 ст.236 ЦК України, вказані вище договори купівлі-продажу транспортного засобу, є такими правочинами, що не породжують жодних правових наслідків з моменту їх вчинення.
Отже, наразі спірні транспортні засоби безпідставно перебувають у відповідача та мають бути повернуті позивачу.
Повернення вказаного рухомого майна до ліквідаційної маси ТОВ "Подільські цукроварні" та його реалізація в процесі ліквідаційної процедури надало б можливість спрямувати одержані від реалізації кошти на задоволення вимог кредиторів у справі №902/1608/14.
Як убачається із матеріалів справи, станом на даний час рішення суду від 27.07.2022 у справі №902/1608/14(902/177/22) відповідачем не виконано, визначені судом транспортні засоби, що були отримані за договорами купівлі-продажу транспортного засобу № 7594/20/1193 від 27.02.2020, № 7594/20/1192 від 27.02.2020 позивачу до теперішнього часу не повернуті (не передані), а заходи щодо розшуку цих транспортних засобів в досудовому порядку та в межах справи про банкрутство, вжиті приватним виконавцем заходи в межах виконавчого провадження №73256251, не призвели до його повернення законному власнику - ТОВ "Подільські цукроварні".
На підтвердження обставин щодо вжитих заходів, позивачем надано наступні докази, з яких слідує, що:
-ліквідатором ТОВ "Подільські цукроварні" арбітражним керуючим Бойко О.В. була подана заява про кримінальне правопорушення по факту розтрати майна;
-згідно з листом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №329/20-03-2017 від 30.01.2017, підтверджено та повідомлено, що транспортні засоби, в тому числі й ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_3 , та ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_2 , які зареєстровані за ТОВ "Подільські цукроварні", перебувають у розшуку та у разі затримання зазначених транспортних засобів буде повідомлено додатково;
-довідкою Головного управління Національної поліції у Вінницькій області вих. №4188/24/2017 від 19.06.2017 про прийняття та реєстрацію заяви повідомлено ліквідатора, що вказана заява прийнята до прокуратур Вінницької області та 27.05.2017 слідчим управління ГУНП у Вінницькій області відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017020000000187 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України;
-згідно запиту вих.№02-21/246 від 19.11.2020 про стан розшуку майна банкрута до Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, просив: надати інформацію про стан розгляду кримінального провадження за №12017020000000187 від 27.05.2017 що порушено за ознаками кримінального правопорушення ч.2 ст. 191 КК України; надати актуальну інформацію про стан та результати розшуку транспортних засобів, які належить ТОВ "Подільські цукроварні"; надати інформацію чи здійснювалися заходи щодо розшуку майна, в тому числі транспортних засобів: автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_5 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений; автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_6 , попередній номерний знак: НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_7 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений.
Головне управління Національної поліції у Вінницькій області листом №10393/24-2020 від 30.11.2020 направило запит за належністю.
Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у Вінницькій області листом №4154/20/03-2020 від 16.12.2020 повідомило про скерування орієнтування на виявлення та розшук вказаних у запиті транспортних засобів, та в разі виявлення таких буде повідомлено окремо.
Доказами на підтвердження вчинення приватним виконавцем заходів щодо встановлення факту відсутності спірного майна, в ході примусового виконання рішення суду у справі №902/1608/14(902/177/22), є:
-акт приватного виконавця Собчука В.В. від 22.11.2023 виїзду за адресою проживання боржника: ОСОБА_1 (с.Радянське, Літинський р-н, Вінницька обл., 22345), згідно якого транспортні засоби, які підлягають поверненню не виявлені;
-приватним виконавцем Собчуком В.В. було закрито виконавче провадження ВП №73256251, про що винесена відповідна постанова ВП № 73256251 від 19.01.2024.
Прийняті приватним виконавцем, в межах вказаного виконавчого провадження рішення у формі постанов чинні, ніким не оскаржувались та в судовому порядку не скасовані.
Однак, наведені вище обставини та надані на їх підтвердження письмові докази в їх сукупності, не призвели до повернення майна (транспортних засобів) позивачу.
В зв`язку з чим, позивач звертається з даним позовом про стягнення з відповідача 331 340,00 грн вартості безпідставно набутого майна згідно ст. 1213 ЦК України.
Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).
Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.
Недійсність договору як приватноправова категорія спрямована на недопущення порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті "нівелювання" правового результату, породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу, набуття, зміни, встановлення або припинення прав взагалі).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).
Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland)).
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із місцевим господарським судом, що обраний спосіб захисту позивачем у формі стягнення вартості майна, що вибуло із володіння позивача та не може бути йому повернуте, являється ефективним.
Так, за змістом ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Зобов`язання з повернення безпідставно набутого (збереженого) майна випливає із загальної для права заборони безпідставного збагачення: той, хто збагатився за рахунок іншого, без належної на те правової підстави зобов`язаний повернути предмет власного збагачення.
Традиційно в доктрині цивільного права зобов`язання, які є наслідком безпідставного збагачення, іменуються кондикційними (з лат. "condictio sine causa" - повернення збагачення, одержаного без правової (справедливої) підстави).
Приписи глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача такого майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).
Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних.
Кондикційні зобов`язання виникають тоді, коли дії особи або події призводять до неправового результату у виді юридично безпідставного майнового блага, що перейшло до набувача та сприяло його безпідставному збагаченню.
Безпідставне збагачення може полягати як у так званому "фактичному" збагаченні, коли набувач, не отримуючи права на річ, фактично володіє і користується нею, так і в "юридичному" збагаченні, коли набувач отримує суб`єктивне право на предмет збагачення.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося без правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (постанова Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).
Конструкція ч. 1 ст. 1212 ЦК України свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Сутність зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій потерпілій особі, яка має належний правовий титул на нього (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18).
Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується прямо на законі, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19).
Договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). Якщо майно набуте на підставі правочину, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або її не було взагалі. Винятком є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку із зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов.
Підсумовуючи, Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 25.09.2024 №201/9127/21 зробила такий висновок, що кондикція у її класичному розумінні є самостійним позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого майнового права, спрямованим на повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, тому учаснику цивільних відносин, за чий рахунок відбулося таке неправомірне збагачення.
Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17).
Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ч.2 ст.1213 ЦК України).
Отже, у ст. 1213 ЦК України закріплено обов`язок кожного зі сторін недійсного правочину (набувача) повернути другій стороні (потерпілому) безпідставне майно в натурі. Разом із тим, якщо повернути безпідставно набуте майно в натурі неможливо (внаслідок його знищення, загублення або передачі його набувачем третій особі тощо), набувач зобов`язаний відшкодувати іншій стороні договору (потерпілому) вартість такого майна.
Відносини з відшкодування вартості безпідставно збереженого майна за своїм змістом не є суто кондикційними (у вузькому чи широкому значенні), а пов`язані зі вжиттям спеціальних заходів замість повернення безпідставно збереженого майна з огляду на неможливість його повернення в натурі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.02.2025 у справі №5023/4477/12 зробила висновок, що враховуючи, що позивачем заявлені вимоги про стягнення вартості безпідставно набутого майна відповідно до статті 1213 ЦК України, до предмету доказування у цій справі входять: 1) набуття відповідачем майна або його збереження за рахунок іншої особи (позивача); 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали; 3) неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, зокрема, внаслідок його знищення, загублення або передачі його набувачем третій особі тощо; 4) вартість (ринкова) майна, що визначена на момент розгляду судом справи".
Так, як зазначено вище, ОСОБА_1 було укладено договори купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1192, №7594/20/1193 від 27.02.2020, на підставі яких у власність відповідача передані транспортні засоби: номерний знак НОМЕР_2 та номерний знак НОМЕР_3 .
Однак, ці транспортні засоби вже перебували у розшуку, що підтверджується вищенаведеними обставинами та документами.
Рішенням господарського суду Вінницької області від 27.07.2022 у справі № 902/1608/14(902/177/22) визнані недійсними з моменту їх укладення наступні договори купівлі-продажу, укладені Фізичною особою-підприємцем Любовським В.І., в тому числі: договір купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1193 від 27.02.2020, укладений з ОСОБА_1 ; договір купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1192 від 27.02.2020, укладений з Слободяном С.М.;
В подальшому, Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 рішення Господарського суду Вінницької області від 27.07.2022 у справі №902/1608/14(902/177/22) в цій частині позовних вимог залишено без змін.
Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" зазначено, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.
Таким чином, на переконання колегії суддів, відповідач є таким, що безпідставно набув у власність вказані транспортні засоби, поза підставою, передбаченою правочином.
Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області №31/2/0541-207 від 28.01.2021, автомобіль марки ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіль марки ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_3 , були зареєстровані відповідачем на нових власників, тобто передані третім особам.
Факт відчуження (передання транспортних засобів: автомобіль марки ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіль марки ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_3 , також підтверджений постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 у справі №902/1608/14(902/177/22).
Отже, як убачається із наведеного вище, наразі неможливо повернути позивачу безпідставно набуте майно, внаслідок його передачі набувачем третій особі.
При цьому, як зазначено раніше, вжиті позивачем та приватним виконавцем заходи щодо повернення транспортних засобів позивачу не призвели до позитивного результату.
Отже, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що в даному випадку, враховуючи те, що договори купівлі-продажу транспортних засобів №7594/20/1193 від 27.02.2020, №7594/20/1192 від 27.02.2020, укладені з відповідачем - ОСОБА_1 , визнано недійсними, відповідач є таким, що безпідставно набув у власність транспортні засоби, які неможливо повернути в натурі потерпілому, у зв`язку з їх відчуженням третім особам, а позивачем надано відповідні докази на підтвердження цих обставин, наразі існують правові підставі для відшкодування вартості майна позивачу, в силу ч. 2 ст. 1213 ЦК України.
Cлід зауважити, що змістом положень ст. 1213 ЦК України, вартість майна, що підлягає відшкодуванню визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. 
Верховним Судом у постанові від 26.05.2022 у справі № 915/940/18 зазначено, що за вимогами статті 1213 Цивільного кодексу України пріоритетним є повернення потерпілому безпідставно набутого майна в натурі, відшкодування його вартості допускається лише в разі неможливості повернення в натурі. При цьому, така вартість визначається на момент розгляду судом відповідної справи.
Згідно наданого позивачем звіту суб`єкта оціночної діяльності ПП "Габ`яно" №194/08/25 про оцінку майна від 14.08.2025 про оцінку майна транспортних засобів в кількості 2 одиниць: автомобіль марки ВАЗ 212140, 2011 року випуску, попередній реєстраційний номер: НОМЕР_2 ; автомобіль марки ВАЗ 212140, 2011 року випуску, попередній реєстраційний номер: НОМЕР_3 , ринкова вартість об`єкта оцінки станом на дату оцінки, становить 331 340 грн. без урахування ПДВ, в тому числі: автомобіль марки ВАЗ 212140, 2011 року випуску, попередній номерний знак: НОМЕР_2 - ринкова вартість без ПДВ - 165 670,00 грн; автомобіль марки ВАЗ 212140, 2011 року випуску, попередній номерний знак: НОМЕР_3 - ринкова вартість без ПДВ - 165 670,00 грн.
Водночас, слід також врахувати, що постановою суду від 29.08.2017 визнано ТОВ "Подільські цукроварні" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру у справі №902/1608/14. 
Основна мета провадження у справі про банкрутство - є відновлення платоспроможності боржника та задоволення сукупного кола його кредиторів, яке передбачає послідовне виконання сторонами та учасниками процесу, арбітражним керуючим обов`язків, що визначені та передбачені положеннями чинного законодавства про банкрутство.
Відповідно до ст. 1 КУзПБ, ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.
Згідно ч. 1 ст. 61 КУзПБ, на ліквідатора, зокрема, покладено повноваження щодо формування ліквідаційної маси, вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продажу майна банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 62 КУзПБ, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.
Отже, після ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом, призначений судом ліквідатор здійснює ліквідаційну процедуру у порядку, передбаченому чинним законодавством України, з метою, зокрема, формування ліквідаційної маси банкрута та задоволення вимог кредиторів.
Таким чином, грошові кошти вартості неповерненого транспортного засобу підлягають включенню до складу ліквідаційної маси ТОВ "Подільські цукроварні".
При цьому, на момент розгляду справи до суду не надано доказів відшкодування відповідачем вартості безпідставно набутого майна або ж повернення транспортних засобів. 
Зважаючи на наведені приписи законодавства та встановлені обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із місцевим господарським судом про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Разом з тим, щодо доводів скарги про те, що суд першої інстанції інстанції порушив норми процесуального права, оскільки розглянув справу за відсутності представника відповідача, то колегія суддів не бере їх до уваги з огляду на таке.
Згідно із ч.1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Як убачається із матеріалів справи, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, ухвалою суду від 19.12.2025, копія якої була надіслана засобами поштового зв`язку за адресою: вул. Коцюбинського, 5, с. Літинські Хутори, Вінницький р-н, Вінницька обл. та вручена одержувачу 26.12.2025, про що свідчить роздруківка з сайту АТ "Укрпошта".
Разом з тим, відповідачу було відомо про розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки в справі міститься заява про відкладення розгляду справи на іншу дату подану його представником Мельника А.П., відповідно до ордеру про надання правничої допомоги від 15.12.2025 серія АВ №1257630.
Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 19.12.25 у справі №902/1608/14(902/1209/25) прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 03.03.26 у справі № 902/1608/14(902/1209/25) залишити без задоволення. 
2. Рішення господарського суду Вінницької області від 03.03.26 у справі №902/1608/14(902/1209/25) залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.
4. Справу № 902/1608/14(902/1209/25) повернути до Господарського суду Вінницької області. 

Повний текст постанови складений "08" червня 2026 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В. 

Суддя   Романюк Ю.Г. 

Суддя   Саврій В.А.