номер провадження справи 22/42/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 Справа № 908/766/26
м. Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., 
Розглянувши без виклику учасників справи матеріали справи № 908/766/26
За позовом: Комунального підприємства “ГРАДПРОЕКТ” (вул. Зелінського, буд. 3, м. Запоріжжя, 69037), наявний зареєстрований електронний кабінет 
до відповідача: Повного товариства “ДІАНА” (вул. Північне шосе, буд. 3-В, м. Запоріжжя, 69006), наявний зареєстрований електронний кабінет
про стягнення 69’ 534,29 грн.
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача 
26.03.2026 до Господарського суду Запорізької області через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява (вих. № б/н від 26.03.2026) Комунального підприємства “ГРАДПРОЕКТ” до відповідача: Повного товариства “ДІАНА”, згідно якої просив стягнути заборгованість з оплати орендної плати за період із 01.08.2025 по 28.02.2026 у розмірі 62375 грн. 93 коп., 3% річних у розмірі 510 грн. 45 коп., інфляційні втрати у розмірі 940 грн. 60 коп., штраф у розмірі 1957 грн. 37 коп., пеню у розмірі 3749 грн. 94 коп.
Позов обґрунтовано порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором оренди нерухомого майна № 441/13 від 28.08.2003.
28.04.2026 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Здійснені орендарем платежі у період із серпня 2025 у сумі 43000,00 грн. зараховані у хронологічному порядку, починаючи з такої заборгованості, що виникла у найдавніший період до повного її погашення. Заборгованість, що виникла до 01.08.2025 у розмірі 40130,26 грн., була погашена з суми платежів у розмірі 43000,00 грн., з якої також частково було погашено нарахування орендної плати за серпень 2025 у розмірі 2869,74 грн. Залишок заборгованості за серпень 2025 склав 6306,96 грн. Наведено порядок визначення заборгованості з орендної плати та зарахування сум, сплачених відповідачем. Постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022, на яку посилався відповідач, стосується лише питань за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, на інші відносини ця постанова свою дію не розповсюджує.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача 
10.04.2026 надійшов відзив. Позовні вимоги вважає неправомірними. Відсутні докази факту нарахувань та сплати орендної плати у заявленому періоді, не було проведено звіряння розрахунків по нарахуванню та сплаті орендної плати. За період із 01.08.2025 по 28.02.2026 на розрахунковий рахунок стягувача боржником було сплачено кошти у сумі 43000,00 грн. На підставі п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняються нарахування, вказані у позовній заяві, а саме: неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та проценти річних. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
3. Процесуальні питання, вирішені судом 
Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 26.03.2026 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/766/26 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 31.03.2026 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/766/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. На підставі ч. 4 ст. 74 ГПК України зобов`язано позивача надати (витребувано): у строк до 07.04.2026 письмове пояснення щодо того, яким чином була зарахована (за які періоди оренди) здійснена відповідачем оплата у загальній сумі 43000,00 грн. 
Ухвалою суду від 15.04.2026 відзив відповідача, що надійшов до суду 10.04.2026, залишено без руху. Надано ПТ “ДІАНА” строк суду для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, а саме: надати докази надіслання позивачу до його електронного кабінету чи листом з описом вкладення відзиву, що надійшов до суду. Зобов`язано відповідача невідкладно зареєструвати електронний кабінет, згідно ст. 6 ГПК України. У зв`язку з невиконання позивачем вимог ухвали суду від 31.03.2026, зобов`язано позивача невідкладно, але не пізніше ніж до 21.04.2026 надати письмове пояснення щодо того, яким чином була зарахована (за які періоди оренди) здійснена відповідачем оплата у загальній сумі 43000,00 грн. 
23.04.2026 від відповідача надійшла заява про усунення недоліків, яка прийнята судом до розгляду.
Ухвалою суду від 27.04.2026 відзив відповідача прийнято до розгляду. Застосовано до КП “ГРАДПРОЕКТ” заходи процесуального примусу у вигляді попередження за невиконання вимог суду, викладених в ухвалах від 31.03.2025 та від 15.04.2026. Повторно зобов`язано позивача невідкладно, але не пізніше ніж до 01.05.2026 надати письмове пояснення щодо того, яким чином була зарахована (за які періоди оренди) здійснена відповідачем оплата у загальній сумі 43000,00 грн. Зобов`язано відповідача у строк до 04.05.2026 надати контррозрахунок заявленої до стягнення суми заборгованості. 
Згідно ч. 1 ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Таким чином, розгляд справи по суті у цій справі розпочався з 01.05.2026.
Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.
Рішення по суті ухвалено судом 19.05.2026. 
4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують 
28.08.2003 між Департаментом управління активами Запорізької міської ради (орендодавець за договором у редакції додаткової угоди від 01.07.2024), Комунальним підприємством “ГРАДПРОЕКТ” (балансоутримувач у редакції додаткової угоди від 01.07.2024) та Повним товариством “ДІАНА” (орендар, відповідач) укладено договір № 441/13 оренди нежитлового приміщення по вул. Північне шосе, 3в.
Додатковою угодою від 25.09.2017 договір оренди викладений у новій редакції. За умовами п. 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно — частину нежитлового приміщення ХХХІІ підвального поверху (літ. А-5) загальною площею 257,3 кв.м у складі приміщень №№ 1-1 – 1-3, 1-5 – 1-9, 1-34 – 1-37 у будинку № 3в по Північному шосе, 3в, яке перебуває на балансі Комунального підприємства “ГРАДПРОЕКТ” (з урахуванням додаткової угоди від 29.06.2020).
Майно використовується орендарем на правах оренди під швейну майстерню (п. 1.2).
Відповідно акту прийому-передачі об`єкт нерухомого майна був прийнятий орендарем у користування.
Відповідно п. 3.1, 3.2 договору (у редакції додаткової угоди від 29.06.2020), орендна плата визначається на підставі рішення Запорізької міської ради від 06.04.2011 № 46, постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 і складає 51200,00 грн. на рік згідно з розрахунком (додаток № 4 до договору). Розмір орендної плати за червень 2020 становить 4275,20 грн. та сплачується з 28.06.2020, згідно з розрахунком (додаток № 4 до договору).
Згідно додатку № 4 до договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається орендарем самостійно шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.
Відповідно п. 3.4 (у редакції додаткової угоди від 01.07.2024), орендна плата розраховується та спрямовується орендарем самостійно на відповідний рахунок балансоутримувача, щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, та підтверджується орендарем шляхом надання балансоутримувачу інформації про перерахування орендної плати (копії документів про сплату орендної плати). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. 
Орендар, згідно п. 5.2 договору, зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату з урахуванням її індексації незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.
Згідно п. 3.7, у випадку порушення строків оплати та обсягу платежу, орендар зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 3% від місячного розміру орендного платежу щодо якого було допущено відповідне порушення. Обов`язок щодо нарахування вказаних платежів покладається на орендаря. В разі нездійснення орендарем сплати платежів, нарахування та стягнення штрафу виконує балансоутримувач у встановленому нормативно-правовими актами порядку. 
У випадку закінчення дії цього договору або його дострокового припинення орендна плата перераховується орендарем по добу фактичної здачі комунального майна по акту приймання-передачі (п. 3.10). 
За умовами п. 2.4, у разі закінчення строку дії цього договору або його дострокового розірвання орендар передає комунальне майно орендодавцю, балансоутримувачу одночасно з підписанням акту приймання-передачі вказаного майна у 10-ти добовий термін у порядку, передбаченому чинними нормативно-правовими актами з цього питання.
Обов`язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні за договором (п. 2.5).
Згідно п. 11.4, цей договір може бути розірвано за погодженням сторін.
Термін дії договору продовжувався сторонами договору неодноразово.
Згідно пункту 2 додаткової угоди від 29.06.2020, договір оренди від 28.08.2003 № 441/13 частини нежитлового приміщення ХХХІІ підвального поверху (літ. А-5) загальною площею 257,3 кв.м у складі приміщень №№ 1-1 – 1-3, 1-5 – 1-9, 1-34 – 1-37 у будинку № 3в по Північному шосе продовжено на 2 роки 11 місяців до 28.05.2023.
17.11.2025 на адресу КП “ГРАДПРОЕКТ” надійшов «Гарантійний лист» відповідача, у якому зазначено, що у зв`язку з розірванням договору оренди від 28.08.2003 № 441/13 частини нежитлового приміщення ХХХІІ підвального поверху (літ. А-5) у складі кімнат №№ 1-1,2-1,1-3,1-5 – 1-9, 1-34 – 1-37 загальною площею 257,3 кв.м, за яким наявна заборгованість зі сплати орендної плати станом на 12.11.2025 на рахунок балансоутримувача у розмірі 51798,26 грн., просить погодити погашення наявної заборгованості протягом 6 місяців, відповідно до викладеного графіка, де останній платіж частки заборгованості у сумі 8798,26 грн. буде здійснено у строк до 29.05.2026. зазначено, що сплату повної суми заборгованості до кінця травня 2026 гарантує.
Ані позивач, ані відповідач у заявах по суті справи не заявили про розірвання договору оренди від 28.08.2003 № 441/13, доказів розірвання цього договору матеріали справи не містять.
Як зазначено у позовній заяві, відповідач з грудня 2025 здійснив 2 платежі по 9000,00 грн., проте поточне нарахування орендної плати не здійснює.
Сторонами надано до матеріалів справи копії платіжних інструкцій щодо сплати відповідачем, згідно призначень платежу, оренди нежитлового приміщення по договору № 441/13 від 28.08.2003, а саме: платіжна інструкція № 35 від 18.08.2025 на суму 8000,00 грн., платіжна інструкція № 39 від 18.09.2025 на суму 8000,00 грн., платіжна інструкція № 48 від 27.11.2025 на суму 9000,00 грн., платіжна інструкція № 51 від 30.12.2025 на суму 9000,00 грн., платіжна інструкція № 3 від 30.01.2026 на суму 9000,00 грн., всього на загальну суму 43000,00 грн.
Враховуючи наявну заборгованість з орендної плати, що нарахована позивачем по лютий 2026 включно, позивач звернувся до господарського суду з цим позовом.
5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення 
Згідно приписів статей 6, 627, 628 Цивільного кодексу України, сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За своєю правовою природою договір оренди № 441/13 від 28.08.2003, укладений між сторонами, є договором найму комунального майна.
Відповідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Судом встановлено, що об`єктом оренди є майно, яке належить до комунальної власності та на час розгляду справи у суді передано у господарське відання КП "ГРАДПРОЕКТ", тому на спірні правовідносини поширюються також положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна".
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк якого у подальшому був неодноразово продовжений Указами Президента України та діє до теперішнього часу. 
Таким чином, закінчення строку договору оренди (28.05.2023) припало на час дії воєнного стану в Україні.
Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» (у редакції станом на 28.05.2023), визначено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.
Верховний Суд у постанові від 14.01.2026 у справі № 916/5382/24 зазначив, що п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 634 передбачає автоматичне продовження договорів оренди без подання заяви орендарем і без окремого рішення орендодавця, якщо відсутнє належне та своєчасне повідомлення про непродовження договору
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що договір оренди від 28.08.2003 № 441/13 продовжив свою дію на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, у силу імперативних приписів пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634, без заяви орендаря та окремого рішення орендодавця. 
Сторони цю обставину не заперечували.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.
Відповідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно розрахунку позивача за період з 01 серпня 2025 по 28 лютого 2026 заборгованість по орендній платі складає 62375,93 грн.
Відповідачем заявлено про здійснену ним оплату у сумі 43000,00 грн.
Позивач на вимогу суду надав письмове пояснення щодо того, яким чином була зарахована (за які періоди оренди) здійснена відповідачем оплата у загальній сумі 43000,00 грн.
Як слідує з наданого позивачем розрахунку та пояснення, станом на 01.08.2025 існувало сальдо (заборгованість) на користь позивача у сумі 40130,26 грн. Орендна плата за серпень 2025 становить суму 9176,70 грн. Всього за період із 01.08.2025 по 28.02.2026 (спірний період) загальна сума орендної плати становить 65245,67 грн.
Здійснена відповідачем оплата у сумі 43000,00 грн. повністю погасила заборгованість у сумі 40130,26 грн. залишок оплати у сумі 2869,74 грн. (43000,00 грн. - 40130,26 грн. = 2869,74 грн.) був зарахований в оплату за оренду за серпень 2025; залишок боргу за серпень 2025 становить суму 6306,96 грн.
Відтак, заборгованість відповідача на користь позивача з орендної плати становить 62375,93 грн. (65245,67 грн. (орендна плата за період із 01.08.2025 по 28.02.2026) - 2869,74 грн. (оплата) = 62375,93 грн.).
Верховний Суд у постанові від 21.11.2019 у справі № 910/1265/17 виклав правову позицію, зазначивши, що саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоб суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.
Суд ухвалою від 27.04.2026 зобов`язав відповідача у строк до 04.05.2026 надати контррозрахунок заявленої до стягнення суми заборгованості. 
Відповідач власний контррозрахунок не подав, а його аргументи щодо відсутності доказів факту нарахувань орендної плати та не проведення звіряння розрахунків позивачем є явно необґрунтованими.
Суд зазначає, що за умовами договору оренди (пункт 3.4) орендна плата розраховується та спрямовується орендарем самостійно на відповідний рахунок балансоутримувача, щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.
Відповідач не був позбавлений права звернутися до позивача з вимогою щодо проведення розрахунків, надіслати складений ним акт звіряння розрахунків за договором, звернутися за роз`ясненнями з приводу розміру заборгованості з орендної плати, тощо.
Крім того, у «Гарантійному листі» від 17.11.2025 відповідач зазначив про наявність заборгованості з орендної плати станом на 12.11.2025 у розмірі 51798,26 грн.
У письмовому поясненні, що викладено у відповіді на відзив, позивач зазначив, що станом на 01.11.2025 існувала заборгованість з орендної плати у розмірі 51798,26 грн.
Тобто, відповідач у «Гарантійному листі» від 17.11.2025 визнав наявність заборгованості у розмірі 51798,26 грн. та зобов`язався її оплатити до травня 2026.
Відповідач своїм правом на подання заперечення на відповідь на відзив, в якому викладаються пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень і мотиви їх визнання або відхилення, не надав.
Доказів сплати заборгованості у сумі 62375,93 грн. відповідач суду не надав, наявність заборгованості не спростував.
Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 62375,93 грн. заборгованості з орендної плати, що виникла за період із 01.08.2025 по 28.02.2026. 
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).
Відповідно наданих позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем було порушено строки внесення орендної плати. 
Позивач нарахував інфляційні втрати за загальний період із жовтня 2025 по лютий 2026 на заборгованість, починаючи з серпня по грудень 2025 (окремо за кожним місяцем).
Розрахунок інфляційних втрат судом перевірений та визнається арифметично неправильним, оскільки позивач нарахував інфляційні втрати на суму боргу 9176,70 грн. (за серпень 2025) за період із жовтня 2025 по лютий 2026. Разом з тим, згідно платіжної інструкції № 3 від 30.01.2026 відповідач здійснив оплату у сумі 9000,00 грн., із якої 2869,74 грн. були враховані в оплату за серпень 2025, що також зазначено позивачем у відповіді на відзив. Відтак, борг з орендної плати за серпень 2025, починаючи з 01.02.2026 становив суму 6306,96 грн.
Таким чином, інфляційні втрати на суму боргу 9176,70 грн. слід нараховувати за період із жовтня 2025 по січень 2026 та на суму боргу 6306,96 грн. за лютий 2026. Інфляційні втрати за вказані періоди становлять 203,42 грн. та 63,07 грн., відповідно. 
В іншому розрахунок інфляційних втрат зроблений позивачем правильно.
Згідно перерахунку суду, з відповідача на користь позивача стягується 909,86 грн. інфляційних втрат. У стягненні 30,74 грн. інфляційних втрат судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.
3% річних нараховані позивачем за загальний період із 21.09.2025 по 26.03.2026.
Суд перевірив складений позивачем розрахунок 3% річних та визнав його арифметично неправильним, оскільки позивачем не враховані приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, згідно яких, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. 
Так, орендна плата за серпень 2025 мала бути внесена не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, тобто не пізніше 20.09.2025. Однак, оскільки 20.09.2025 та 21.09.2025 були вихідними днями (субота та неділя), орендна плата мала бути внесена не пізніше 22.09.2025. А тому, 3% річних слід нараховувати починаючи з 23.09.2025, а не з 21.09.2025, як розраховано позивачем.
Крім того, позивачем не враховано здійснену 31.01.2026 оплату у сумі 2869,74 грн.
Таким чином, 3% річних на суму боргу 9176,70 грн. становлять 98,05 грн. за період із 23.09.2025 по 30.01.2026, та на суму боргу 6306,96 грн. становлять 28,51 грн. за період із 31.01.2026 по 26.03.2026, що разом складає 127,36 грн.
Аналогічну помилку у визначенні періоду початку прострочення допущено при нарахуванні 3% річних на суму боргу 9324,22 грн. за листопад 2025.
В іншому розрахунок 3% річних зроблений правильно.
За перерахунком суду, загальна сума 3% річних становить 495,24 грн., яка стягується з відповідача на користь позивача; у стягненні 15,21 грн. річних судом відмовляється.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 2 ст. 551 ЦК України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановленої законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.
У відповідності до абзацу 2 ч. 3 ст. 549 ЦК України (у редакції Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», що набрав чинності 28.02.2025 та введений в дію 28.08.2025), боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Отже, з 28.08.2025 законом передбачено розмір пені за прострочення виконання грошового зобов`язання (подвійна облікова ставка Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) та встановлено можливість сторін у договорі лише зменшити такий розмір.
Відповідно п. 10.1 договору оренди, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та умовами цього договору.
Договором оренди не визначено меншого розміру пені, ніж встановлено абз. 2 ч. 3 ст. 549 ЦК України.
Позивач нарахував пеню за загальний період із 21.10.2025 по 26.03.2026 на заборгованість, що виникла з вересня 2025; пеня нарахована за кожний окремий місяць оренди.
При розрахунку пені позивач допустився аналогічних помилок, яких допустився при розрахунку 3% річних. 
Згідно перерахунку суду, загальна сума пені становить 3734,12 грн., що стягується з відповідача на користь позивача. З підстав, що наведені вище, у стягненні 15,82 грн. пені судом відмовляється.
У пункті 3.7 договору сторони встановили, що у випадку порушення строків оплати та обсягу платежу, орендар зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 3% від місячного розміру орендного платежу щодо якого було допущено відповідне порушення. 
Згідно позовної заяви штраф нараховано із такого розрахунку: 65245,67 грн. * 3% = 1957,37 грн.
Тобто, позивачем нараховано штраф, виходячи з усієї суми боргу орендної плати, що була заявлена позивачем за період з серпня 2025 по лютий 2026, що не відповідає умовам договору.
Судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 910/1265/17, де зазначено, що саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоб суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.
Разом з тим, суд здійснивши розрахунок суми штрафу у розмірі 3% від місячного розміру орендного платежу щодо якого було допущено відповідне порушення встановив, що загальна сума штрафу становить суму 1957,37 грн. Щодо заборгованості з оплати орендної плати за серпень 2025 суд зазначає, що відповідачем було порушено як строк оплати так і обсяг платежу, оскільки частина орендної плати була внесена пізніше, ніж встановлено договором (про що судом зазначалося вище). Відтак, штраф на суму орендної плати за серпень 2025 нараховано правомірно.
Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 1957,37 грн. штрафу судом задовольняється.
Щодо посилання відповідача на пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 суд зазначає, що цією постановою установлено до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором).
Тобто, постановою не встановлено заборону нарахування та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних для юридичних осіб.
З огляду на викладене, позов у цілому задовольняється частково. 
6. Судові витрати
Згідно п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 2660,03 грн. стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Повного товариства “ДІАНА” (вул. Північне шосе, буд. 3-В, м. Запоріжжя, 69006, код ЄДРПОУ 20489090) на користь Комунального підприємства “ГРАДПРОЕКТ” (вул. Зелінського, буд. 3, м. Запоріжжя, 69037, код ЄДРПОУ 20504731) 62375 (шістдесят дві тисячі триста сімдесят п`ять) грн. 93 коп. заборгованості з орендної плати за період із 01.08.2025 по 28.02.2026; 495 (чотириста дев`яносто п`ять) грн. 24 коп. 3% річних; 909 (дев`ятсот дев`ять) грн. 86 коп. інфляційних втрат; 1957 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 37 коп. штрафу; 3734 (три тисячі сімсот тридцять чотири) грн. 12 коп. пені; 2660 (дві тисячі шістсот шістдесят) грн. 03 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 19 травня 2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко