Справа № 148/535/26 
Провадження №2/148/811/26

Р І Ш Е Н Н Я 
 Іменем України 

08 червня 2026 року Тульчинський районний суд 
Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., 
при секретарі Ліванчук А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (надалі ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 21.11.2020 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та відповідачем був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1268846 (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користуання кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 
Натомість відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 21.04.2021 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" був укладений договір факторингу №ККЛУ-21042021, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", включно і до відповідача за кредитним договором №1268846 від 21.11.2020.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 32800 грн, а саме: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22800 грн - заборгованість за відсотками. 
Відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості.
Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1268846 від 21.11.2020 в розмірі 32800 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн та 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно позовних вимог просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ "ФК "Кредит-Капітал".
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких останній просить судове засідання провести у його та позивача відсутність, в задоволенні позову та у стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити, обгрунтовуючи це тим, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами. Обов`язок доведення підстав позову покладається саме на позивача, а останній не довів факт належності відповідачу картки № НОМЕР_1 та отримання ним кредитних коштів. Також вказав, що не погоджується із розміром витрат на професійну правничу допомогу та вважає, що сума в розмірі 8000 грн є неспівмірною з складністю справи, ціною позову, обсягом фактично виконаної роботи та характером спірних правовідносин. Позовна заява є типовою, не містить складної індивідуальної правової позиції, не потребувала значного аналізу доказів чи складних процесуальних дій, а її зміст переважно складається із шаблонного викладення умов кредитного договору, загальних норм цивільного законодавства та посилання до договір факторингу.
Відповідно до ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 21.11.2020 відповідач ознайомився із паспортом соживчого кредиту, про що свідчить його копія (а.с.11-12), та того ж дня між ним ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" було укладено договір №1268846 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який було укладено сторонами в електронній формі, підписання якого зі сторони відповідача було здійснено шляхом електронного підпису, про що свідчить копія даного договору (а.с.7-10).
За умовами даного договору сторони погодили наступні умови: 
- п.1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. 
Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 3000 гривень;
- п.1.3. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору;
- п.1.4. тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання клієнтом умов договору та становить:
- п.1.4.1. знижена процентна ставка становить 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього Договору, якщо в цей строк клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів; 
- п.1.4.2. стандартна процентна ставка становить 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього Договору, якщо клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1. договору для застосування зниженої процентної ставки.
- п.1.8. мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби;
- п.2.1. кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має наступні рекввізити № НОМЕР_2 ;
- п.3.1. нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт";
- 5.1. повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів;
- п.9.11. нараховані згідно з цим договором після закінчення строку користування кредитом, визначеного п.1.3 договору, чи продовженого відповідно до Розділу 4 цього договору, є процентами , що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами в розумінні с.2 ст.625 ЦК України.
Згідно копії Додатку №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1268846 від 21.11.2020 - Графіку платежів (а.с.10) вбачається, що станом на 21.12.2020 сума до сплати становить 15700 грн, з яких: 10000 грн - сума кредиту; 5700 грн - сума нарахованих процентів. 
Згідно копії довідки про ідентифікацію, виданої представником ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (а.с.12), вбачається, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір №1268846 від 21.11.2020 ідентифікований ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор Р196, час відправки ідентифікатора позичальнику 21.11.20200, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 380671467114.
ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, перерахувавши відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 грн, про що свідчить копія повідомлення ТОВ "УПР" від 07.01.2026 Вих.№1-0701 (а.с.13) про успішність 21.11.2020 о 18:50:10 перерахування коштів в сумі 10000 грн на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 .
Натомість відповідач свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконував.
Згідно копії розрахунку заборгованості за договором №1268846 від 21.11.2020 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, проведеного ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (а.с.14-16), вбачається, що станом на 20.04.2021 загальний розмір заборгованості відповідача становить 32800 грн, з яких: 10000 грн - тіло кредиту; 22800 грн - проценти.
21.04.2021 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" був укладений договір факторингу №ККЛУ-21042021, про що свідчить його копія (а.с.16-20), відповідно до умов якого сторони узгодили наступні умови:
- п.1.1. фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (Портфель заборгованості);
- 6.1. клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до Портфелю заборгованості. Загальний розмір Портфеля заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються складає 55725410,70 грн станом на дату підписання сторонами цього договору;
- п.6.2.3. права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору та виконання фактором вимог п.7.2. договору;
- п.7.1. в якостя ціни за за придбання (відступлення) права вимоги фактор сплачує клієнту плату (ціна продажу) в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 2305259,64 грн без ПДВ;
- п.7.2. фактор здійснює оплату клаєнту шляхом перерахування суми, що вказана в п.7.1 цього договору, на вказаний у реквізитах до цього договору рахунок, протягом 2 робочих днів з дати підписання сторонами цього договору. 
Згідно копії платіжної інструкції №29847 від 21.04.2021 (а.с.21) ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" перерахувало на рахунок ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" плату за переуступку права вимоги зг. договору факторину №ККЛУ-21042021 від 21.04.2021 без ПДВ в розмірі 2305259,64 грн. 
Відповідно до копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 21.04.2021 до договору факторину №ККЛУ-21042021 від 21.04.2021, складеного 21.04.2021 (а.с.21) вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників від 21.04.2021, складений за формою згідно з Додатком №1 до договору, кількість боржників 6076.
Відповідно до копії Додатку №1 до договору факторину №ККЛУ-21042021 від 21.04.2021 - витягу з Реєстру боржників до договору факторину №ККЛУ-21042021 від 21.04.2021 (а.с.20) вбачається, що ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача по договору №1268846 від 21.11.2020 в розмірі 32800 грн, з яких: 10000 грн - залишок по тілу кредиту; 5700 грн - залишок по відсотках; 17100 грн - залишок по прострочених відсотках.
З метою досудового врегулювання спору представником позивача відповідачу було надіслано досудову вимогу, у якій останнього було повідомлено про відступлення прав вимоги за кредитним договором №1268846 ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" та вимагалось негайно погасити заборгованість перед ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" в розмірі 32800 грн за вказаними реквізитами, про що свідчить копія даної досудової вимоги Вих. №20664848 від 13.02.2026 (а.с.22), копія опису вкладення до №0505559547640 (а.с.27), копія списку №1766 згрупованих відправлень "Укрпошта Документи" від 21.02.2026 (а.с.28-29), копія фіскального чеку від №1268846 від 21.11.2020 (а.с.29).  
У зв`язку з невиконанням відповідачем його зобов`язань за кредитним договором №1268846 від 21.11.2020 представник ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.
За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.
Згідно вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
За змістом ч.1-3 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.
Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №1268846 від 21.11.2020.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, оскільки не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору.
Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вищевказаним кредитним договором.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Доводи представника відповідача щодо недоведеності та необґрунтованості позовних вимог не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Предметом цього спору є стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Оскільки зазначений правочин у встановленому законом порядку не оспорювався та не визнаний недійсним, суд виходить із презумпції його правомірності (ст.204 ЦК України) та обов`язковості виконання умов договору сторонами. Підписуючи кредитний договір, сторони погодили всі істотні умови, зокрема порядок надання кредиту та реквізити карткового рахунку для перерахування коштів.
Факт виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо видачі кредиту підтверджується належними та допустимими доказами, наданими представником позивача, зокрема: копією кредитного договору (а.с. 7-10); копією повідомлення ТОВ "УПР" від 07.01.2026 №1-0701 (а.с.13), яке засвідчує успішне перерахування 21.11.2020 о 18:50:10 коштів у розмірі 10000 грн на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
Суд враховує, що позивач не є банківською установою, а тому не має доступу до карткових рахунків відповідача та позбавлений можливості надати відповідну банківську виписку. Водночас відповідач, як володілець рахунку, має до нього безперешкодний доступ. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, відповідач не був позбавлений процесуального права надати виписку за рухом коштів на рахунку для підтвердження обставин ненадходження кредиту. Проте відповідач цим правом не скористався, а його представник обмежився лише запереченнями, не надавши жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів.
В той же час, вирішуючи питання щодо стягнення суми заборгованості за процентами, судом встановлено, що первісним кредитором відповідачу були нараховані відсотки поза межами строку кредитування у відповідності до ч.2 ст.625 ЦПК УКраїни, що передбачено умовами п.9.11. кредитного договору.
В той же час пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Тобто законодавець визначив, що на період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
З огляду на вищевказані норми законодавства, відповідач, як позичальник є звільненим від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України. Тому її нарахування є незаконним. 
Відтак правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 17100 грн немає.
Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплатив, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №1268846 від 21.11.2020 лише в розмірі 15700 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5700 грн - заборгованість за відсотками.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 59 Конституції України гарантується кожному право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Пунктами 4, 6, 9 ч.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що:
- договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; 
- інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;
- представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до п.1, 6 ч.1 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Верховний Суд у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 вказав, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Відповідно до ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу було надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, укладеного між ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" та Адвокатським об`єднанням "Апологет" в особі адвоката, керуючого партнера Усенка М.І., (а.с.24), де у п.2.3 сторони погодили, що вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 кредитну справу складає 8000 грн без ПДВ; копію ордера на надання правчиної допомоги від 02.07.2025 серія ВС №1381377 (а.с.26); копію Додатку до договору №0107 про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 - Акту №1204 наданих послуг (правової (правчиної) допомоги) від 13.02.2026 (а.с.25), де сума наданих послуг по боржнику ОСОБА_2 визначена в розмірі 8000 грн; копію детального опису наданих послуг до Акту №1204 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, складеного 13.02.2026 (а.с.25), який містить найменування послуг та кількість витраченого часу.
Судом враховано, що представник відповідача у додаткових поясненням заявив сума в розмірі 8000 грн є неспівмірною з складністю справи, ціною позову, обсягом фактично виконаної роботи та характером спірних правовідносин. Вказав, що позовна заява є типовою, не містить складної індивідуальної правової позиції, не потребувала значного аналізу доказів чи складних процесуальних дій, а її зміст переважно складається із шаблонного викладення умов кредитного договору, загальних норм цивільного законодавства та посилання до договір факторингу.
Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 вбачається, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зробила висновок про те, що: "витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини друга статті 137 ЦПК України). При прийнятті рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу слід керуватися такими критеріями: дійсність витрат, необхідність витрат, розумність розміру витрат, співмірність витрат».
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Судом встановлено, що фактично правнича допомога адвоката Усенка М.І. полягала у підготовці та поданні до суду позовної заяви. 
Слід зазначити, що збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, складення позовної заяви та подання позовної заяви охоплюється єдиним поняттям – підготовкою позову, тому розмежовувати окремі етапи його підготовки є безпідставним.
Визначаючи заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу, оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи для сторін, ціни позову, суд вважає, що характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою. При цьому суд враховує, що справа, що розглядається для представника позивача є типовою, не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні, не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування, а тому суд вважає необхідним компенсувати позивачу понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. Саме така сума буде відповідати критерію реальності витрат на правову допомогу, розумності їхнього розміру та витраченому адвокатом часу.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, 1274,38 грн (15700 х 2662,40/32800 = 1274,38 грн).
На підставі викладеного, керуючись ст. 59 Конституції України, п. 4, 6, 9 ч.1 ст.1, п.1, 6 ч.1 ст.19, ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ст.3, 11 Закону України «Про електронну комерцію», ст.18 Закону України "Про електронні довірчі послуги", ст.207, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 599, 610-612, 626, 628, 629, 639, 1048-1050, 1054, 1055, 1077, п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 223, 247, 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження якого: вул.Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м.Львів, 79029, IBAN: НОМЕР_4 в АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", заборгованість за договором №1268846 про про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.11.2020 в розмірі 15700 грн (п`ятнадцять тисяч сімсот гривень), з яких: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5700 грн - заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження якого: вул.Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м.Львів, 79029, IBAN: НОМЕР_4 в АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1274,38 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, а разом 4274,38 грн (чотири тисячі двісті сімдесят чотири гривні тридцять вісім копійок). 
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя: