Провадження №	2/447/458/26 	
Справа №	447/2042/25 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

05.05.2026 Миколаївський районний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Бачун О.І.
при секретарі Данилів О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
10 липня 2025 року через систему «Електронний суд» до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» до ОСОБА_1 , у якій позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 8096977 від 06.02.2022 року у розмірі 39 092,68 грн.; збитки завдані інфляцією у розмірі 3 712,28 грн.; три проценти річних у розмірі 749,40 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 8096977.
Відповідно до умов Кредитного договору Позивач надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000 грн. строком на 25 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит.
Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі 2000 грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_1 , що належить Відповідачу, що підтверджується інформаційною довідкою-підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів.
Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом.
Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором не погашена.
Загальна сума заборгованості станом на момент звернення до суду за Кредитним договором становить – 34 631,00 грн., яка складається з наступного: 2 000,00 грн. - розмір заборгованості за тілом кредиту; 32 631,00 грн. - сума нарахованих відсотків.
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання становить: 3 712,28 грн. - збитки завдані інфляцією за період із 01.03.2022 по 01.04.2025 року; 749,40 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період із 24.02.2022 по 01.04.2025 року. Тому позивач змушений звернутись до суду.
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 28.07.2025 відкрито провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Заочним Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11.09.2025року позов задоволено частково.
25.09.2025 відповідач подав до суду заяву про перегляд заочного рішення.
Ухвалою суду від 09.12.2025 скасоване заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області №447/2042/25 від 11.09.2025року та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача у матеріалах справи просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі з підстав наведених у ньому.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, однак враховуючи матеріали справи та подані ним докази, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
06.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №8096977.
Згідно п. 2.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 2 000 (три тисячі) гривень 00 коп. на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі на умовах, визначених цим Договором.
Згідно п. 3.1. договору, кредит надається строком на 25 днів (двадцять п`ять) до 03 березня 2022 року (включно) від дати отримання Позичальником кредиту, але не більше 30 днів.
Згідно п. 3.2. договору, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строк визначений п. 3.1. цього Договору.
Згідно п. 3.3. договору, кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти Позичальника, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі у Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця.
Згідно п. 4.1. договору, знижена процентна ставка в розмірі 1,49% (один цілий сорок дев`ять сотих) процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 543,85% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. даного Договору, якщо Позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк надання Кредиту або протягом трьох робочих днів, що слідує за датою, визначеною в п. 3.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення, крім випадку передбаченого п. 4.6. цього Договору. У випадку дострокового погашення кредиту, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, враховуючи день погашення. Знижена процентна ставка скасовується з дати її застосування, у разі якщо до відносин між сторонами застосовується Стандартна процентна ставка.
Згідно п. 4.2. договору, стандартна процентна ставка в розмірі 2.3% (два цілих тридцять сотих) процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 839.50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. цього Договору, якщо Позичальник не виконав умови, передбачені в п. 4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. У випадку застосування стандартної процентної ставки, Кредитодавець надає Позичальнику інформацію щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості у вигляді оновленого Графіку платежів.
Згідно п. 4.3. договору, якщо кредит надавався на акційних умовах по ставці 1.49% в день, то у разі пролонгації цього Договору, Позичальник сплачує 1.49% (один цілий сорок дев`ять сотих) процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом (543.85% річних), починаючи з другого дня пролонгації, та 1.99% (один цілий дев`яносто дев`ять сотих) процентів за перший день продовженого строку кредиту.
Відповідно до умов Кредитного договору Позивач надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000 грн. строком на 25 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит.
Згідно пункту 4.6 договору, у випадку повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом трьох календарних днів після закінчення визначеного пункту 3.1 цього Договору строку проценти за користування кредитом не нараховуються протягом вказаних трьох календарних днів, в іншому випадку проценти за користування кредитом нараховуються відповідно до умов п. 4.2. цього Договору з першого дня прострочення. В будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим Договором, проте не більше ніж 100 (сто) календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Пунктом 11.2.1 договору передбачено, що дія цього договору припиняється після закінчення строку, визначеного п.3.1.
Підписуючи цей договір, позичальник засвідчує, що: кредитодавець в додатку №1 «Графік платежів», який є невід`ємною частиною договору позики, надав позичальнику детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, інших фінансових зобов`язань позичальника, зазначивши повну інформацію, надання якої вимагається законодавством України; він до підписання цього договору ознайомлений із правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Арагон», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватися, повний текст яких розміщено на сайті кредитодавця (п.п. 11.4.4, 11.4.5).
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Положенням ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».
Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Одноразовий персональний ідентифікатор № UA611292 направлено Відповідачу на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_2 та введено Позичальником у відповідне поле на сайті Позивача.
Відповідач ОСОБА_2 уклав кредитний договір № 8096977 від 06.02.2022 зокрема, Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору, підписаний одноразовим ідентифікатором № UA611292, надісланим смс-повідомленням на належний позивачу фінансовий номер телефону, який вказаний при його ідентифікації на сайті підписано Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), та отримано на його рахунок кошти у розмірі 2000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі 2000 грн., шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_3 , що належить Відповідачу, що підтверджується інформаційною довідкою-підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, що таким чином свідчить про те, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «ФК «Арагон».
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Як встановлено, відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення заборгованості за Кредитним договором, а саме тілу кредиту та процентів.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Із надано суду розрахунку заборгованості за договором №8096977 від 06.02.2022 станом на 31.05.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить в сумі 34631,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2000 грн., по процентам в розмірі 32631 грн. Кількість днів прострочення становить 1095. Відсоткова ставка 1,49%.
Таким чином, судом встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, а також факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, тому наявні підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «АРАГОН», заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2000 грн.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 32631,00грн суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Судом встановлено, що відповідно до положень п.3.1 Договору надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту №8096977 від 06.02.2022 року кредит надавався строком на 25 днів до 03.03.2022 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів.
Згідно умов Договору кредиту, розмір кредиту становить 2000 грн. . Нарахування процентної ставки за кредитом залежить від фактичного виконання позичальником умов цього Договору, та відповідно до пункту 4.1 знижена процентна ставка становить 1,49 % процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом є фіксованою і становить 543,85 % на рік. Відповідно до п. 4.6 Договору, проценти нараховуються до повного виконання позичальником зобов`язань, але не більше ніж 100 (сто) календарних днів.
Отже, сторони погодили, що строк проценти за користування позикою можуть бути нараховані не більше як за 25 днів в обумовленому розмірі.
Проте, як вбачається з наданого позивачем Розрахунку заборгованості , ним застосована знижена відсоткова ставка 1,49 %, проте період нарахування: 02.06.2022 по 31.05.2025 року, що становить 1095 днів. 
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Відтак суд наводить власний розрахунок процентів, які підлягають стягненню з відповідача: 2000 * 1.49 % (процентна ставка, використана позивачем) * 25 днів = 745 гривень.
Після закінчення строку повернення кредитних коштів (25 днів), який є фактичним строком правомірного користування, право нарахування процентів за статтею 1048 ЦК України за ставкою 1,49 % припинилося.
Подальше нарахування відсотків (протягом ще 100 днів), хоч і за такою ж ставкою, що починаються застосовуватися саме з першого дня прострочення (неповернення коштів позичальником), за своєю правовою суттю є не платою за правомірне користування, а мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання, оскільки вони застосовуються виключно через факт прострочення.
Інші нарахування починаючи з 126 дня взагалі не ґрунтуються на будь-яких умовах договору, позивач законність таких нарахувань не довів.
Така позиція також підтверджується діями позивача, який з 01 березня 2022 року почав нараховувати відповідачу відповідальність в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Крім цього, матеріали справи не містять та позивачем не надано суду доказів, що відповідачем, з часу отримання кредиту, сплачувались кошти на погашення заборгованості та, що строк кредитування відповідача за договором №8096977 від 06.02.2022 року був пролонгований кредитодавцем, тобто із ОСОБА_1 не було погоджено продовження строку користування кредитом.

Заперечуючи щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №8096977 про надання споживчого кредиту, відповідач вважає неправомірним нарахування процентів за користування кредитними коштами, оскільки він відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як військовослужбовець, звільнений від сплати процентів за користування кредитними коштами.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно із положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 року в Україні розпочався особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався і діє на даний час. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку документи, зазначені у листі Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. 
При цьому, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без винятків.
Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у постановах: від 26.12.2018 у справі № 522/12270/15, від 14.05.2021 у справі № 502/1438/18, від 24.02.2022 у справі № 591/4698/20, від 12.05.2022 у справі № 336/512/18, від 18.01.2023 у справі № 642/548/21.
На підставі викладеного, на ОСОБА_1 поширюються вказані положення закону, зокрема заборони нарахування військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду процентів за користування кредитом.
Визнаючи отримання кредитних коштів в розмірі 2000.00 грн. та не заперечуючи щодо їх стягнення, ОСОБА_1 не погодився лише з нарахованими позивачем процентами за користування кредитними коштами 
Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

З довідки В/Ч НОМЕР_4 від 18.08.2025 року вбачається, щоматрос ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_4 .
Таким чином, на відповідача ОСОБА_1 поширюються правові гарантії, визначені п. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак лише з 18.05.2025року, а саме з дати видачі довідки, оскільки така не містить інформацію з якого часу ОСОБА_1 призваний на військову службу.
Натомість в даній справі, кредитні правовідносини між позичальником і кредитодавцями, згідно укладеного договору № 8096977, виникли у 06.02.2022 року і припинили свою дію в 03.03.2022 року, так як строк дії договору 25 днів припинив свою дію 03.03.2022 року.
Таким чином, перерахування судом відповідачу відсотків здійснено правомірно, оскільки в матеріалах цивільної справи відсутня інформація що у період нарахування процентів з 06.02.2022 року по 03.03.2022 року , відповідач був військовослужбовцем, проходив військову службу, а тому в даних кредитних правовідносинах між сторонами не підлягають застосуванню норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Оскільки відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, то нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов погоджених умов кредитування є правомірним. 
Щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків за період з 01.03.2022 по 01.04.2025 у розмірі 3 712,28 грн. та 3 % річних за період з 24.02.2022 по 01.04.2025 у розмірі 749,40 грн. за порушення грошового зобов`язання, то такі позовні вимоги до задоволення не підлягають з огляду на наступне.
У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно - правовими актами та триває до теперішнього часу.
Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних за період 24.02.2022 по 01.04.2025, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи наявні докази у матеріалах справи у своїй сукупності та зважаючи на те, що майнове право позивача порушене відповідачем, а відтак підлягає захисту, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2000 грн., по процентам в розмірі 745,00 грн., у задоволенні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 712,28 грн. та 3 % річних у розмірі 749,40 грн. слід відмовити.
Щодо розподілу між сторонами судових витрат, то суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положення статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правничої допомоги № 2025/06/02 від 02 червня 2025 року, укладеного між Адвокатським бюро «Тараса Онищенка», в особі керуючого бюро - адвоката Онищенка Тараса Олеговича, який діє на підставі Статуту з однієї сторони та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН»; платіжну інструкцію про перерахування коштів з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» на рахунок ОСОБА_3 у розмірі 5000 грн.; свідоцтво про паво на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №000117 на ім`я Юхименка Юрія Юрійовича.
Зважаючи на викладене, враховуючи предмет позову, час, витрачений адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи, зазначеного в детальному розрахунку наданих правничих послуг, та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для його виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що сума 5000,00 грн. не є співмірною, а відтак, приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1000,00 грн., що буде за даних обставин справи буде справедливим і співмірним відшкодуванням таких.
Таким чином суд вважає можливим задовольнити вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу частково у розмірі 1000,00 грн.
Окрім цього, судом встановлено, що при зверненні до суду з позовною заяву Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Арагон» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, виходячи з принципу пропорційності, розрахунок судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, виглядає наступним чином: 3745 х 2422,40 : 39092,68 = 233,97грн.
У зв`язку з наведеним, та з частковим задоволенням позову, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 233,97грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-
у х в а л и в :
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « АРАГОН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», ЄДРПОУ: 42014911, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гетьмана Вадима, 1, прим. 1028/3, заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 8096977 від 06.02.2022 року у розмірі 3745 (три тисячі сімсот сорок п`ять) грн., 00 коп.
У задоволенні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних - відмовити.
Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», ЄДРПОУ: 42014911, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гетьмана Вадима, 1, прим. 1028/3 - 233,97 гривень судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», ЄДРПОУ: 42014911, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гетьмана Вадима, 1, прим. 1028/3 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.
У задоволенні решти витрат на правову допомогу - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 05.05.2026
Суддя Бачун О. І.