Справа № 465/7509/25 
Провадження 2/465/929/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
02.06.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Баран О.І.
з участю секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу:
позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (код ЄДРПОУ: 05506460, електронна адреса: office_lte@lte.lviv.ua, місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, зареєстрований електронний кабінет у ЄСІТС),
відповідач 1: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання:    АДРЕСА_1 ),
відповідач 2: ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_1 , місце проживання:    АДРЕСА_1 ),
відповідач 3: ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_2 , місце проживання:    АДРЕСА_1 )
предмет позову: стягнення заборгованості за надані послуги,

в с т а н о в и в:
28 серпня 2025 року уповноважений представник позивача, Олійник Л., звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з постачання гарячої води за період 01.10.2023 - 31.03.2025 в розмірі 11 537,07 грн, з них: 
11 030,02 грн - заборгованості за послуги з постачання гарячої води в розмірі;
422,18 грн - інфляційні втрати;
84,87 грн - 3% річних. 
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, із роз`ясненням права заявляти клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (ч. 7 ст. 279 ЦПК України). Встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 
10 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_1 , на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 35457/25) (а.с. 38-43).
27 січня 2026 року представником позивача, з урахуванням доводів відзиву, долучено копії: акта про встановлення будинкового лічильника; акта експлуатаційної перевірки вузла обліку теплової енергії; свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки; дані показів будинкового лічильника (вх.№ 2327/26) (а.с. 45-64).
Стислий виклад позиції учасників справи
Позов мотивовано тим, що відповідачі проживають у квартирі, площею 61,80 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , та, відповідно, користуються послугами з постачання гарячої води, у зв`язку з чим мають відкритий особовий рахунок НОМЕР_3 . Вказує, що між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг у сфері постачання гарячої води, а саме позивач надавав послуги відповідачам, вони ними користувалися, але не оплачували їх, порушивши зобов`язання перед позивачем.
Відтак, станом на 01.04.2025 за спожиті послуги у відповідачів утворилась заборгованість на суму 11 537,07 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів.
Відповідач-1, ОСОБА_1 , з вимогами позовної заяви не погодилась, вказавши про те, що належним відповідачем у справі є виключно власник квартири, з яким укладено договір про надання послуг, тоді як інші відповідачі ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) лише зареєстровані за указаною адресою, проте фактично у житлі не проживають та не є споживачами послуг. 
Також відповідач зазначила, що нарахування позивачем є необґрунтованими, оскільки обсяги споживання гарячої води визначені без урахування фактичних показників квартирного лічильника та перевищують реальні обсяги споживання. Крім того, відповідач-1 вказала, що оплата за надані послуги здійснювалась у повному обсязі відповідно до показників квартирного лічильника та діючих тарифів, у зв`язку з чим заборгованість відсутня. Обсяги споживання гарячої води не пов`язані із кількістю зареєстрованих у квартирі осіб.
Ураховуючи наведене та за відсутності клопотань сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.
Між позивачем та відповідачами не було укладено окремих Договорів про надання послуг з постачання гарячої води. Однак, індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 01.12.2021, за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. Крім цього, зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua, що є загальновідомою обставиною у межах міста Львова, і відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України, не потребує доказування.
Для здійснення оплати за надані послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 позивачем відкрито особовий рахунок № НОМЕР_3 .
Із наявної у матеріалах справи довідки ЛМКП «Львівтеплоенерго» з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 45 від 08.04.2025 встановлено, що відповідачі за період стягнення зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10). 
Крім цього, зареєстроване місце проживання відповідачів за указаною адресою також встановлено судом із даних відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області (вх.30575/25 від 29.09.2025) (а.с. 30-32). 
Згідно з актом № 2315 віл 08.05.2015 за адресою: АДРЕСА_3 встановлено лічильник теплової енергії Ultraheat T550, із заводським номером 68155999, виробництва Landis + Gyr GmbH (а.с. 49). 
Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35/07488 від 11.08.2022 та чинним до 11.08.2026 підтверджується, що засіб вимірювальної техніки теплолічильник Ultraheat T550:
1. теплообчислювач № 68155999; 
2. термоперетворювачі опору № 0125;
3. водо лічильник № 68155999
виробника Landis + Gyr GmbH (Німеччина), пройшов повірку, за результатами якої встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ (а.с. 53).
22 вересня 2022 року складено акт експлуатаційної перевірки вузла обліку теплової енергії (BOTE) за № 2315, теплолічильника Landis + Gyr GmbH, із заводським № 68155999, розміщеного на об`єкті за адресою: АДРЕСА_3 (без кв. АДРЕСА_4 , 144, 196). BOTE опломбовано та поставлено на комерційний облік після чергової державної метрологічної повірки на основі свідоцтва про повірку № 35/07488 від 11.08.2022. Метрологічна повірка чинна до 11.08.2026 (а.с. 47, 52).
Згідно з актом № 1053 від 19.10.2022 за адресою: АДРЕСА_3 , також встановлено обладнання для обліку гарячої води - водо лічильники польського виробництва:
- DN80 MWN130-80-NK, на подаючому трубопроводі, заводський номер 18325639, 
- DN50 Powogaz, на рециркуляційному трубопроводі, заводський номер 16324682, із визначенням дат наступної повірки: 03.08.2026 та 04.10.2026 (а.с. 54).
Свідоцтвами про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/06883 від 03.08.2022 та чинним до 03.08.2026, №35/09179 від 04.10.2022 та чинним до 04.10.2026 підтверджується, що:
1. лічильник води DN50 Powogaz, заводський номер 16324682, фірми Apator Powogaz S.A., Польща, відповідає вимогам МИ1592-86, розділ ЕД;
2. лічильник води DN80 MWN130-80-NK, заводський номер НОМЕР_4 , польського виробництва, відповідає вимогам МИ1592-86, розділ ЕД (а.с. 55-56).
Відтак, встановлені у будинку за адресою: АДРЕСА_3 вузли комерційного обліку забезпечують загальний облік споживання послуги на об`єкті за адресою: АДРЕСА_3 (без кв. АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ), згідно з показаннями їх засобів вимірювальної техніки.
Відповідно до інформації про ВОТЕ №2315 та ГВП №1053 зняття показів вузла обліку теплової енергії підтверджує надання послуг з постачання гарячої води, її кількість, у кожному окремому періоді.
Відтак, нарахування проведено незалежно від кількості мешканців у квартирі.
Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості за надану послугу з постачання гарячої води вбачається, що у відповідачів перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період 01.07.2014 - 15.04.2025 утворилась заборгованість у розмірі 11 030,02 грн, яку визначено із зазначенням кількості гарячої води, її тарифу, періоду.
Згідно з наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій, вбачається, що у відповідачів перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період 01.01.2024 по 31.01.2025 утворилась заборгованість у сумі 422,18 грн інфляційних втрат, 84,87 грн 3% річних.
Оцінка суду 
Статтею 11 ЦК України визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Крім цього, частиною першою статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За приписами частин 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Як зазначає позивач, з 01.12.2021 року між сторонами вважається укладеним індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю природою є публічними договорами приєднання.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Нарахування кількості та вартості послуги з гарячого водопостачання здійснюються відповідно до Житлового кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою КМУ від 11 грудня 2019 року №1182 та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 28.12.2018 №315 (із змінами).
Так відповідно до п.2, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 ЗаконуУкраїни «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. 
Аналогічний обов`язок споживача закріплено в ст. 68, 162 ЖК України, згідно з якими наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Відповідно до підпункту 1 пункту 43 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 споживач має право одержувати своєчасно та належної якості послугу згідно із законодавством та умовами договору. 
Згідно з пунктом 4 Правил послуга надається споживачу згідно з умовами типового договору про надання послуги, що укладається з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», та вимогами цих Правил.
При цьому підпунктом 5 пункту 45 Правил визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Відповідно до пунктів 32, 33, 36-38 Правил вартістю послуги з постачання гарячої води є встановлений відповідно до законодавства тариф. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу щомісяця на безоплатній основі відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначаються Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Так згідно з ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузлом комерційного обліку визнається вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом.
В свою чергу, розподільним обліком комунальних послуг (далі - розподільний облік) є визначення за допомогою вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) та/або за встановленими правилами (методиками) у передбачених цим Законом випадках кількісних показників отриманої споживачем комунальної послуги, на підставі яких здійснюється розподіл показань вузла комерційного обліку між споживачами в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. 
Відповідно до пункту 4, ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно.
Водночас, як вбачається із наявних у матеріалах справи відомостях про нарахування за особовим рахунком та наданої інформації щодо механізму нарахування вартості вказаних послуг представником позивача, квартира АДРЕСА_7 , обладнана квартирним приладом обліку гарячої води. Відповідно, нарахування кількості та вартості послуги з гарячого водопостачання проводиться згідно показів квартирних приладів обліку гарячої води та тарифів.
Розрахунок нарахувань здійснюється за правилами Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 № 315 (із змінами).
Правилами вказаної Методики визначено, що у будинку, в якому частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг небалансу гарячої води не визначається, а обсяг споживання гарячої води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за приладом обліку загального обсягу спожитої гарячої води у будинку та сумарним обсягом спожитої/витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільному обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщенні у приміщеннях без обліку.
У випадку, коли усі квартири обладнані квартирними приладами обліку гарячої воли розподіл різниці гарячої води між споживачами будинку проводиться пропорційно до обсягу споживання гарячої води згідно показів їх квартирних приладів обліку, а саме, відповідно до розділу IX Методики, обсяги різниці гарячої води та обсяги спожитої гарячої води, визначені як сума показань вузлів розподільного обліку у будівлі, де усі приміщення, до яких постачається гаряча вода, оснащені вузлами розподільного обліку, розподіляються пропорційно до обсягу споживання. Такий небаланс гарячої води визначають як різницю між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої гарячої води у будівлі або розрахунковим методом згідно з розділами I, XI цієї Методики та між сумарним обсягом спожитої витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях та вузла розподільного обліку на відгалуженні трубопроводу з водорозбірною арматурою для відбору води на загальнобудинкові потреби.
Розподіл різниці проводиться за період, коли виникла ця різниця між обсягом води згідно із показами загальнобудинкового приладу обліку води та сумарним обсягом спожитої/витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях. Чинним законодавством не передбачено нарахування небалансу раз на рік.
Згідно пункту 2 розділу IX цієї Методики, обсяги небалансу гарячої води та обсяги спожитої гарячої води, визначені як сума показань вузлів розподільного обліку у будинку, де усі приміщення споживачів, до яких постачається гаряча вода, оснащені вузлами розподільного обліку, розподіляються пропорційно до обсягу споживання.
Відповідно до наданої представником позивача інформації щодо механізму нарахування вартості послуг з постачання гарячої води, станом на січень 2023 року у будинку по АДРЕСА_3 всі квартири були обладнані приладами обліку гарячої води, розподіл небалансу гарячої води між споживачами будинку проводиться пропорційно до обсягу споживання гарячої води згідно показів їх квартирних приладів обліку.
Відтак з наведеного вище та наданих стороною позивача матеріалів вбачається, що нарахування відповідачам, як споживачам, послуг з гарячого водопостачання здійснювалось відповідно до встановленої методики з урахуванням показників загальнобудинкового вузла обліку води, який є сертифікованим у передбаченому закону порядку та пройшов відповідну повірку.
При цьому пунктами 1-3 розділу ХІІ Методики визначено, що проведення перерозподілу обсягів наданих комунальних послуг здійснюється: при уточненні показань вузлів комерційного обліку спожитої у будинку комунальної послуги; при уточненні показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії на підставі контрольного зняття їх показань або подання споживачем уточненої інформації. Обсяг перерозподілу може мати як додатне, так і від`ємне значення, що призводить як до збільшення, так і до зменшення розподілених між окремими споживачами обсягів спожитої комунальної послуги у попередні розрахункові періоди. Перерозподіл обсягу спожитої у будинку комунальної послуги проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягів розподіленої комунальної послуги окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів.
У разі виявлення різниці в результаті уточнення показань вузла (вузлів) комерційного обліку, що визначає загальний обсяг спожитої відповідної комунальної послуги у будинку, перерозподіл проводиться пропорційно до обсягів спожитої відповідної комунальної послуги споживачами, розподілених у розрахунковому періоді, за який здійснюється перерозподіл.
Відтак з наведеного вбачається, що чинне законодавство не передбачає підстав для звільнення споживачів від плати за небаланс споживання гарячої води, та в разі існування в будинку небалансу споживання гарячої води правомірними є дії виконавця щодо розподілу цього небалансу між усіма споживачами пропорційно до обсягу споживання.
При цьому відповідно до ч. 1 та 4 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).
Водночас, згідно наведеного розрахунку встановлено, що відповідачі користуючись послугами, наданими позивачем, не надали належних доказів неправильності проведених позивачем розрахунків існуючої заборгованості за надані послуги, а також не здійснювали оплати у повному обсязі, внаслідок чого за період 01.10.2023 - 31.03.2025 виникла заборгованість на загальну суму 11 537,07 грн, з яких: 
11 030,02 грн - заборгованості за послуги з постачання гарячої води в розмірі, і
422,18 грн - інфляційні втрати;
84,87 грн - 3% річних.
Не проживання у квартирі, де виникла заборгованість, та відсутність договору на надання комунальних послуг не є підставою для несплати відповідачем послуг з утримання будинку і опалення, що покладаються на нього як власника нерухомого майна.
Аналогічні висновки щодо того, що відсутність відповідного договору між споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території та їх виконавцем не є підставою для не стягнення з відповідача заборгованості з їх оплати, викладені у постановах Верховного Суду у справах за позовами ОСББ: від 03.05.2018 у справі № 520/1520/16-ц, від 07.08.2019 у справі № 462/7822/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 686/14833/15-ц, від 18.11.2020 у справі № 638/19174/17.
Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
У постанові Верховного Суду від 02 вересня 2019 року в справі № 335/479/17 (провадження № 61-22435св18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/84031592) викладено правовий висновок, згідно з якого: «Проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у зазначеній вище квартирі, а посилання ОСОБА_2 на те, що він є неналежним відповідачем спростовуються матеріалами справи, оскільки він зареєстрований у вказаній квартирі, а отже є користувачем наданих послуг».
Розподіл судових витрат. 
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено 3 028,00 грн судового збору, який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 23, 26). 
Позовні вимоги задоволені, а тому витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідачів. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, 

у х в а л и в:
Позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані послуги, - задовольнити. 
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 11 537 (одинадцять тисяч пятсот тридцять сім) гривень 07 копійок заборгованості за надані послуги, з яких: 
11 030,02 грн - заборгованості за послуги з постачання гарячої води в розмірі;
422,18 грн - інфляційні втрати;
84,87 грн - 3% річних.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).
Повний текст рішення складено 02.06.2026.

Суддя: Баран О.І.