П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/2337/26	

Перша інстанція: суддя Величко А.В.,
повний текст судового рішення
складено 19.03.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-НОВА ЛОГІСТИК» на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 березня 2026 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-НОВА ЛОГІСТИК» до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
У березні 2026 року ТОВ «АГРО-НОВА ЛОГІСТИК» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Миколаївській області №12772722/44836533 від 22.04.2025 року про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 30.09.2024 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №2 від 30.09.2024 року датою її фактичного подання на реєстрацію.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 року визнано неповажними підстави пропуску строку звернення ТОВ «АГРО-НОВА ЛОГІСТИК» з адміністративним позовом до суду. Позовну заяву і додані до неї матеріали повернуто позивачеві.
Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою суду, ТОВ «АГРО-НОВА ЛОГІСТИК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовною заявою, позивач заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку. Поважність пропуску строку звернення до суду він умотивував тим, що головний бухгалтер позивача після отримання оскаржуваного рішення не повідомила про нього керівництво. Директором позивача на підставі наказу від 26.01.2026 року №1 «Про проведення службового розслідування» було створено комісію для проведення службового розслідування для з`ясування обставин, за якими сталися виявлені порушення щодо факту неналежного ведення обліку і реєстрації вхідної кореспонденції, яка адресована підприємству через «Електронний кабінет платника податків» по факту неповідомлення бухгалтером ОСОБА_1 , за результатами якого головного бухгалтера притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення їй догани. Головний бухгалтер свою провину визнала та надала пояснення, згідно з якими її син при виконанні бойового завдання у березні 2025 року отримав важке поранення, а тому вона вимушена була провести зміну свого місця роботи з міста Миколаєва до села Аврамівка Донецької області. Там вона не мала можливості своєчасно отримувати та обробляти документи, що надходили до особистого кабінету позивача.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.03.2026 року суд першої інстанції розглянув вказане вище клопотання та надав оцінку доводам позивача щодо пропуску строку звернення до суду з позовною заявою, в наслідок чого залишив позовну заяву без руху.
Отже, в ухвалі про залишення позову без руху суд першої інстанції надавши оцінку всім підставам пропуску строку, які були наведені позивачем у клопотанні, заявленому у позові, а саме: введення на території України воєнного стану, отримання бухгалтером рішення комісії та не повідомлення керівництва, визнав строк звернення до адміністративного суду з позовом пропущеним з неповажних підстав.
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції зазначив, що до позовної заяви позивач не додав будь-яких доказів, крім письмових пояснень його головного бухгалтера, що його головний бухгалтер дійсно з березня 2025 року працювала в селі Аврамівка Донецької області, зокрема та не виключно, наказ про її роботи дистанційно. Не зазначено, до якого дня вона працювала дистанційно. Також не надано доказів, що її син дійсно проходив військову службу та отримав важке поранення. Крім цього, позивач не надав доказів того, що головний бухгалтер має доступ до особистого кабінету платника податків, і що лише вона уповноважена була працювати у вказаному кабінеті. Позивач не надав пояснення, чому відповідні повноваження не були покладені на іншу особу у зв`язку зі зміною місця роботи його головного бухгалтера, і чому директор позивача сам не перевіряв зміст листування позивача з контролюючим органом.
17.03.2026 року на виконання вимог зазначеної вище ухвали позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та копію оскаржуваного рішення.
Заява була обґрунтована тим, що строк звернення був пропущений внаслідок сукупної дії кількох факторів: 1) бухгалтером ОСОБА_1 у зв`язку із неналежним виконанням своїх обов`язків, не було своєчасно повідомлено директора ТОВ «АГРО-НОВА ЛОГІСТИК» про отримання рішень комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної; 2) введення воєнного стану; 3) регулярні обстріли; 4) поранення сина бухгалтера ОСОБА_1 ..
В ухвалі Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 року суд першої інстанції? розглянувши заяву позивача від 17.03.2026 року про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом? зазначив, що в ухвалі про залишення позову без руху суд визнав строк звернення до адміністративного суду з позовом пропущеним з неповажних підстав, надавши оцінку всім підставам пропуску строку, які були наведені позивачем у клопотанні, заявленому у позові, а саме: введення на території України воєнного стану, отримання бухгалтером рішення комісії та не повідомлення керівництва, а тому для усунення недоліків позивачу необхідно було подати до суду заяву, в якій вказати інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Також суд першої інстанції зазначив, що зі змісту заяви, що подана позивачем на усунення недоліків позову вбачається, що підстави пропуску строку звернення до суду є аналогічними тим, що заявлені у клопотанні при поданні позову. Оцінка підстав пропуску строку звернення до суду вже надавалась судом в ухвалі про залишення позову без руху від 06.03.2026 року, відтак, підстав для повторної оцінки суд не вбачає.
Крім цього суд першої інстанції звернув увагу на те, що позивач не повідомив суду і не підтвердив доказами існування обставин (пов`язаних із введенням воєнного стану, або не пов`язаних), які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та були пов`язаними з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до адміністративного суду.
В апеляційній скарзі позивач також посилається на зазначені вище обставини в обґрунтування підстав пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано її з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визначення причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом 5 днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до абзацу 1 ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як стверджує позивач, оскаржуване рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Миколаївській області №12772722/44836533 від 22.04.2025 року було отримано через систему «Електронний кабінет платника податків», тобто протягом тижня з моменту її створення.
Таким чином, строки звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення контролюючого органу від 22.04.2025 року №12772722/44836533 сплинули 22.10.2025 року.
Позивач звернувся до суду з позовними вимогами щодо визнання протиправними і скасування вищезазначеного рішення 05.03.2026 року, тобто більш чим через 4 місяці після спливу строку для його оскарження.
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 ч.5 цієї статті).
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки учасника справи, який зобов`язує останнього діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.
Таким чином, апелянт, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на оскарження рішення або дій суб`єкта владних повноважень повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно належного оформлення позовної заяви, вчасного звернення до суду з позовною заявою, для чого, як особа зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими або фіксованими термінами.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain (заява №11681/85) Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Також колегія суддів звертає увагу, що посилання на неналежний зв`язок, відключення електропостачання, відрядження, хворобу, перенесення місця роботи, неналежне виконання своїх обов`язків та інші підстави не є достатньою підставою для пропуску строку звернення до суду з позовною заявою та поновлення такого строку, оскільки обставини, пов`язані з особливостями організації роботи в установі, жодним чином не впливає на неухильність виконання нею своїх процесуальних обов`язків.
Також колегія суддів зазначає, що у випадку пропуску строку, підставами для розгляду позовних вимог є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.
Дотримання строків оскарження рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду, відносини стають стабільними.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на введення воєнного стану в Україні, оскільки відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 року у справі №990/115/22, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку, а агресія РФ, повітряні тривоги, нестабільна робота державних органів, Інтернет зв`язку, документообігу та роботи електронного суду на які посилається апелянт – це загальний стан.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що індивідуальні характеристики в діяльності позивача, директора, бухгалтера, не є підставою для непоширення на позивача загальних вимог законодавства щодо строків звернення до суду, зворотній підхід являв би собою порушення засади рівності учасників судового процесу перед судом. Жодних доказів, які б свідчили про наявність істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили в період з 23.04.2025 року і по 23.10.2025 року, тобто протягом 6 місяців, своєчасне звернення з цим позовом до суду позивачем не надано, а наведені ним у заяві обставини щодо пропуску такого строку лише вказують на те, що позивач допустив умисне зволікання з реалізацією наданого йому права на судовий захист.
Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Враховуючи викладене, колегія суддів робить висновок, що зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду у шестимісячний строк, є неповажними, а тому суд першої інстанції обґрунтовано застосував п.9 ч.4 ст.169 КАС України, яким передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322. ст.325, ст.328 КАС України апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-НОВА ЛОГІСТИК» - залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія