Справа № 454/4026/22      Головуючий у 1 інстанції: Струс Т. В. 
Провадження № 22-ц/811/3367/25     Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 травня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретар судового засідання – Гаврилюк Я. Ю.,
з участю – відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 – адвоката Бордюка М. Й., представника ОСОБА_3 – адвоката Полохайла І. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року (повний текст рішення складено 04 вересня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Сокальська міська рада Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки, відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Сокальська міська рада про усунення перешкод у користуванням нерухомим майном і відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги мотивовано тим, що вона є власником земельної ділянки, площею 0, 100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4624810100:01:004:0292, що розташована в АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право на спадщину № 2-1585, виданого 18 вересня 2020 року державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області Хома В. О. відповідачі отримали у спадок та оформили право власності на одноповерховий житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . До житлового будинку згідно технічного паспорта відносяться надвірні будівлі: сарай (Б1), літня кухня (В1), сарай (Г1), вбиральня (Д1), та споруди (№1,№ 2,1). На земельній ділянці знаходяться і інші споруди, що не підлягають відображенню у технічному паспорті. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачам по частки кожному на праві часткової власності належить вищевказаний будинок. Також відповідачі, як власники будинку, мають право на користування земельною ділянкою, на якій він розташований. Відповідачі, як співвласники будинку та надвірних будівель: сараю, літньої кухні, вбиральні та інших споруд, мають право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться будинок та надвірні споруди до нього. Згідно відповіді Сокальської міської ради за №м-977/03-33 від 17 грудня 2020 року, міський голова повідомив, що рішення «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі» по АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 не надано. Рішенням Сокальської міської ради Львівської області № 44 від 05 лютого 2021 року, вирішено надати дозвіл ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у спільну сумісну власність орієнтовно площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 . Відповідно, відповідачі є користувачами земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , проходять процедуру щодо оформлення права власності на земельну ділянку та мають право у повному обсязі користуватись земельною ділянкою під будинком та надвірними будівлями. тому мають право встановлювати тимчасові споруди без будь-якого погодження, хоча власником земельної ділянки на сьогоднішній день залишається Сокальська міська рада, до остаточного оформлення права власності на земельну ділянку відповідачами. Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою позивачки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що її сусіди, а відповідачі по справі здійснюють користування земельною ділянкою на шкоду їй - власнику сусідньої земельної ділянки, а саме неналежним чином утримують земельну ділянку, не обрізують старі, великі дерева, горіх, який знаходиться на відстані 0, 7 м від межі земельної ділянки, в разі падіння останнього внаслідок сильного вітру, чи від старості, це завдасть значних руйнувань будівлям на її земельній ділянці; яблуня, стара, висока та недоглянута на відстані 1, 5 м від межі земельної ділянки, яка скидає свої плоди на ділянку позивачки, такі гниють, розводять комах, приваблюють мух та ос, забруднюють бруківку. Крім цього, відповідачі по справі самовільно побудували місце для зберігання садового інвентаря, хоча насправді це самовільно встановлена, захаращена, пожежонебезпечна, антисанітарна, дерев`яна та напівзруйнована будівля, яка знаходиться в аварійному стані, завалилась однією стороною на земельну ділянку позивачки, чим порушила межі земельної ділянки та частково зруйнувала паркан. На неодноразові прохання позивачки до відповідачів розібрати дану споруду та усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою, зрізати старі, високі дерева, вона отримала відмову. 20 серпня 2019 року позивачка по зазначеному питанню звернулась до голови Сокальської міської ради, в подальшому аналогічні заяви, звернення, скарги були направлені: 13 вересня 2019 року, 20 серпня 2020 року, додаток до звернення від 20 серпня 2020 року, 03 вересня 2020 року, 05 жовтня 2020 року, 23 жовтня 2020 року звернення до депутата Сокальської міської ради, секретаря міської ради Сидора І. П., та до усіх депутатів Сокальської міської ради, 05 жовтня 2020 року звернення до виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області, 16 жовтня 2020 року, 23 жовтня 2020 року, 03 листопада 2020 року до голови Сокальської міської ради, неодноразово зверталась на Урядову «Гарячу лінію», а саме 02 вересня 2020 року, 06 жовтня 2020 року, 08 листопада 2021 року. Також звернення заявниці було направлено на розгляд до КП «Сокальжитлокомунсервіс», проте працівники КП не вжили жодних заходів. 20 жовтня 2020 року позивач отримала лист із Сокальської районної адміністрації Львівської області, де зазначено, що за санітарний стан будинків та прибудинкових територій відповідальність несуть власники будинків. Працівники КП «Сокальжитлокомунсервіс» за результатами трьох обстежень санітарного стану прибудинкової території ОСОБА_2 надано попередження щодо її санітарного стану. Листом № 909/02-32 від 10 грудня 2020 року Сокальська міська рада повідомила позивачку, що її заява розглянута, та надала копію постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сокальської міської ради від 10 грудня 2020 року № 27 про розгляд адміністративного протоколу відносно гр. ОСОБА_2 , що проживає: АДРЕСА_2 , про порушення нею статті 152 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. Листом №503/02-32 від 11 березня 2021 року Сокальська міська рада повідомила позивачку, що її лист від 05 лютого 2021 року зареєстрований за вх. № М-503/02-33, щодо неналежного утримання земельної ділянки комунальної власності Сокальської міської ради громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та надала акт тимчасової комісії від 11 березня 2021 року. В акті тимчасової комісії зокрема зазначено, що комісія виявила те, що крони багаторічних плодових дерев обрізані в рівень із огородженням по спільній межі, натомість тимчасова споруда для зберігання господарського інвентаря та матеріалів розміщена із явним порушенням меж, додатково виявлено, що із наближенням до межі висаджено нові дерева. Враховуючи вище наведене комісією прийнято наступне рішення: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 провести демонтаж тимчасової споруди для зберігання господарського інвентаря та матеріалів, а в разі необхідності у встановленні такої споруди - проводити роботи із дотриманням законодавства. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 провести роботи щодо викорчування нових насаджень та в подальшому, не допускати до їх розростання, яке може призвести до порушення законодавства. Роботи зазначені у рішенні комісії виконати в термін до 02 квітня 2021 року. В подальшому позивач неодноразово зверталася до Сокальської міської ради з приводу невиконання відповідачами робіт із упорядкування їх земельної ділянки, однак такі і в подальшому ними не були виконані. 19 липня 2022 року позивачка звернулась в ПП «Земельно-кадастрове бюро» із заявою про проведення обмірів, винесення та встановлення межових знаків земельної ділянки по АДРЕСА_1 . 19 липня 2022 року ПП «Земельно-кадастрове бюро» в присутності інженера-землевпорядника ОСОБА_4 , головного спеціаліста відділу земельних ресурсів та екології Сокальської міської ради Миколайчук Любомира, інженера- геодезиста ОСОБА_5 було проведено обміри та винесено знаки (3 шт.) земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до акту встановлення межових знаків. Дані знаки закріплені межовими знаками (залізні стовпці) та нанесені білою фарбою. На сусідній земельній ділянці по АДРЕСА_2 , якою користуються гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 , знаходиться аварійна тимчасова (дерев`яна) споруда, яка захоплює частину території земельної ділянки по АДРЕСА_1 . 05 липня 2022 року позивачка повторно звернулася з заявою-скаргою до Сокальського відділення Держспоживслужби, про те, що відповідачі розвели антисанітарію, а саме на межі земельних ділянок встановлена споруда, яка вже розвалюється, захаращена побутовим сміттям, над нею стара яблуня, яблука якої роками падають та гниють на земельній ділянці позивачки. 22 липня 2022 року тимчасовою комісією, створеною розпорядженням міського голови від 15 липня 2022 року № 95-од з метою розгляду листа Червоноградського районного управління Держпродспоживслужби № 21-22/134 від 07 липня 2022 року щодо розгляду звернення гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які проживають за адресою АДРЕСА_3 , щодо недотримання правил добросусідства та благоустрою громадянами ОСОБА_1 та. ОСОБА_2 , які проживають за адресою АДРЕСА_2 . Вивчивши дане питання, тимчасовою комісією встановлено, що усі факти, наведені у зверненні відповідають дійсності. Зокрема, тимчасова дерев`яна споруда, що розташована з порушенням меж земельної ділянки гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , (про що складено акт ЗКБ від 19 липня 2022 року), знаходиться в напіврозваленому стані, захаращена побутовим сміттям, утримується в антисанітарних умовах, що може бути джерелом розповсюдження мишовидних гризунів. Дана споруда розміщена без дотримання пожежної та санітарно-побутових розривів. Також зазначає, що незаконними, протиправними діями та бездіяльністю, відповідачів позивачці завдано моральну шкоду. В результаті протиправних дій та бездіяльності відповідачів, щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, позивачка була змушена неодноразово звертатись до відповідачів з проханням усунути перешкоди в користуванні своєю земельною ділянкою, звертатись до органів місцевої влади, щодо захисту свого порушеного права. Все це завдавало їй моральних переживань у зв`язку з порушенням права власності, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, а постійними зверненнями до відповідачів, органів влади за захистом своїх порушених прав. Враховуючи вищенаведене, вважає, що розумним та справедливим розміром сатисфакції порушених її прав буде стягнення із відповідачів моральної шкоди у сумі 5 000 грн 00 коп. солідарно.
Враховуючи наведене, просила суд:
- усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідачів за їх рахунок здійснити демонтаж, прибрати некапітальну споруду, збудовану для зберігання садового інвентаря та інших матеріалів з земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на відстань не менше 1, 0 м від спільної межі відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-4601007212014 від 10 лютого 2014 року, кадастровий номер земельної ділянки 4624810100:01:004:0292 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 19166347, номер запису про право власності: 5014799;
- усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідачів за їх рахунок провести зрізання двох дерев: горіха та яблуні, які знаходяться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , поблизу межі з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 , які проникають на земельну ділянку позивачів, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-4601007212014 від 10 лютого 2014 року, кадастровий номер земельної ділянки 4624810100:01:004:0292 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 19166347, номер запису про право власності: 5014799;
- стягнути солідарно з відповідачів завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн 00 коп. та судові витрати.
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із зустрічним позовом, в якому зазначили, що ОСОБА_3 не при зверненні із своїм позовом не вказує того, що споруджені на її території гараж, септик для каналізації, туалет, розташування дерева, порушують вимоги ДБН щодо їхнього розміщення до межі, як і бетонний паркан зі сторони проїжджої частини, який порушує межу, і закриває частину воріт для заїзду на їх подвір`я. Замовчує, що роблячи обмостку біля свого гаража, вона самовільно пересунула межу на 26 см, перекопавши стопці для огорожі вглиб їх земельної ділянки, чим здійснила самозахват частини земельної ділянки, а також те, що для приватизації своєї земельної ділянки підробила підписи сусідніх землекористувачів, зокрема позивачки ОСОБА_2 , у зв`язку з чим було колективне звернення сусідів в поліцію. Також зазначають, що тимчасова комісія Сокальської міської ради в акті від 16 червня 2021 року зобов`язала ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_6 привести частину межі своєї земельної ділянки відповідно до правовстановлюючих документів. У зв`язку з таким порушенням правил добросусідства зі сторони ОСОБА_3 , вони змушені звертатися в суд із зустрічним позовом про усунення їм перешкод у здійсненні права користування своїм майном шляхом демонтажу будівель та споруд, про які зазначають, та обрізки дерев. Так, згідно свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2-1585 виданого 18 вересня 2020 року державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області Хома В. О., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали у спадок та надалі оформили право власності на одноповерховий житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . До житлового будинку відносяться і надвірні будівлі: сарай (Б1), літня кухня (В1), сарай (Г1), вбиральня (Д1), та споруди (№ 1, № 2,1). Відповідно ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», які діють з жовтня 2019 року відстань від межі суміжної земельної ділянки до стовбурів дерев, які висаджуються має бути не менше 4-6 м в залежності від велични крони (але не менше 1/2 діаметру крони дерева), а до кущів 1 м. До вказаного часу діяли норми щодо відстані від будинків та споруд до дерев та чагарників: зовнішня стіна будинку і споруди до стовбурів дерев - 5 м; зовнішня стіна будинку і споруди до чагарників - 1,5 м. Із наданого ОСОБА_3 витягу з ДЗК вбачається, що на її земельній ділянці розміщений гараж. Та у даній ситуації мова йде про фактично два гаражі: старий - одноповерховий, та новий - двохповерховий приблизною висотою 9 м., біля якого зроблена обмостка зі сторони їх земельної ділянки, та законність побудови якого підлягає дослідженню. Як старий гараж так і новий знаходяться на відстані менше 1 метра від межі їх земельних ділянок, а саме старий гараж та туалет на відстані 40 см, а новий гараж на відстані 70 см. Також зазначають, що коли ОСОБА_3 робила обмостку до нового гаражу, при чому самовільно на 26 см. пересунула межу, перекопавши стопці для огорожі вглиб їх земельної ділянки, чим здійснила самозахват частини земельної ділянки, тому новий гараж фактично побудований на самій межі, а з врахуванням обмостки взагалі на їх земельній ділянці. Таке розташування гаражів (нового та старого), обмостки та туалета не дозволяє їм користуватися земельною ділянкою і знищує їх майно. З гаражу під час дощів стікає вода на огорожу, що є їх власністю, та знищує її. Знаходячись на південній стороні земельних ділянок при такому розташуванні, на їх земельній ділянці постійно немає сонячних променів, від чого зазнає шкоди земельна ділянка та будинок, так як порушена інсоляція будинку та земельної ділянки через постійну тінь, внаслідок чого на земельній ділянці все дуже повільно росте, а в будинку появляється пліснява. З огляду на це, для відновлення їх прав на вільне користування земельною ділянкою, припинення порушення таких прав, та дотримання правил добросусідства виникає необхідність у демонтажі гаражу, туалету та обмостки. Зазначають, що із врахуванням викладеного підлягає демонтажу і септик для каналізації, крайній виступ якого фактично знаходиться на межі земельних ділянок, а також бетонний паркан зі сторони проїжджої частини, який порушує межу, і закриває частину воріт для заїзду на їх подвір`я. Також зрізці підлягає дерево-вишня, яка знаходиться на відстані менше 4-6 метрів від межі земельних ділянок, та гілля якої проникає на їх земельну ділянку. Крім цього ОСОБА_1 у зв`язку з таким станом речей заявляє вимогу про стягнення з відповідачки у його користь 10 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, виходячи з тривалості і характеру душевних страждань які зазнавав та зазнає.
Враховуючи наведене, просять суд:
- усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та будинковолодінням в АДРЕСА_2 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 здійснити за її рахунок демонтаж будівлі гаража, який складається із одноповерхової та двоповерхової будівлі, туалета добудованого до гаража, обмостки гаража, септика для каналізації, які розташовані з порушенням норм та правил на земельній ділянці у АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 та частини бетонного паркану спорудженого ОСОБА_3 зі сторони проїжджої частини, який порушує межу, і закриває частину воріт для заїзду на подвір`я в АДРЕСА_2 ;
- усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та будинком в АДРЕСА_2 шляхом зрізання дерева - вишні, яка знаходиться на земельній ділянці у АДРЕСА_1 
- стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 користь 10 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та стягнути судові витрати по справі.
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Сокальська міська рада Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки і відшкодування моральної шкоди, задоволено частково.
Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за їх рахунок здійснити демонтаж тимчасової дерев`яної споруди, що знаходиться на земельній ділянці яка перебуває у їх користуванні за адресою: АДРЕСА_2 .
Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за їх рахунок здійснити зрізання дерев - двох яблунь та одного горіха, що знаходяться на земельній ділянці яка перебуває у їх користуванні за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 992 грн 40 коп. судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Сокальська міська ради про усунення перешкод у користуванням нерухомим майном і відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши в жовтні 2025 року апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року в оскарженій частині та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.
Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову, а також в частині позовних вимог ОСОБА_3 , в задоволенні яких відмовлено, особою, яка подала апеляційну скаргу не оскаржується, відтак його перегляд у цій частині в апеляційному порядку не проводиться.
Апеляційна скарга мотивована тим, судом першої інстанції при вирішені первісного позову не враховано, що тимчасова дерев`яна споруда, яку судом зобов`язано відповідачів демонтувати, а також дерева, які за цим же рішенням суду необхідно зрізати, знаходяться на земельній ділянці, якою правомірно володіють та користуються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відтак жодних прав ОСОБА_3 , як суміжного землекористувача, ними не порушено, жодної діяльності, яка би шкідливо впливала на інших людей, зокрема, ОСОБА_3 , відповідачами за первісним позовом на земельній ділянці, якою вони володіють, ними не здійснюється.
В листопаді 2025 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, підписаний також її представником ОСОБА_7 , в якому міститься прохання рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, такий мотивований законністю та обґрунтованістю рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.
Рішення суду першої інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржено.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8 , а також представника позивача ОСОБА_3 – ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0, 100 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4624810100:01:004:0292, що розташована в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 вересня 2020 року на праві спільної часткової власності по частки належить житловий будинок в АДРЕСА_2 .
Земельна ділянка в АДРЕСА_2 , перебуває у комунальній власності Сокальської міської ради і у користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - для обслуговування належного їм житлового будинку із належними до нього господарськими будівлями.
Рішенням Сокальської міської ради Львівської області № 44 від 05 лютого 2021 року вирішено надати дозвіл ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у спільну сумісну власність орієнтовною площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 .
З листа від 20 жовтня 2020 року Сокальської районної адміністрації Львівської області ОСОБА_3 повідомлено, що за санітарний стан будинків та прибудинкових територій відповідальність несуть власники будинків. Працівники КП «Сокальжитлокомунсервіс» за результатами трьох обстежень санітарного стану прибудинкової території ОСОБА_2 надано попередження щодо її санітарного стану.
Згідно попередження наданого КП «Сокальжитлокомусервіс» термін обстеження прибудинкової території, яка належить ОСОБА_2 проведено 02 листопада 2020 року.
Листом № 909/02-32 від 10 грудня 2020 року Сокальська міська рада повідомила ОСОБА_3 , що її заява розглянута, та надано копію постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сокальської міської ради від 10 грудня 2020 року № 27 про розгляд адміністративного протоколу відносно гр. ОСОБА_2 , що проживає: АДРЕСА_2 про порушення нею статті 152 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності.
Листом № 503/02-32 від 11 березня 2021 року Сокальська міська рада повідомила ОСОБА_9 , що її лист від 05 лютого 2021 року щодо неналежного утримання земельної ділянки комунальної власності Сокальської міської ради громадянами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розглянуто.
Згідно акту тимчасової комісії від 11 березня 2021 року зокрема зазначено, що провівши обстеження земельної ділянки на наявність порушень, зазначених у зверненні гр. ОСОБА_3 тимчасова комісія виявила, що крони багаторічних плодових дерев обрізані в рівень із огородженням по спільній межі, натомість тимчасова споруда для зберігання господарського інвентаря та матеріалів розміщена із явним порушенням меж, виявлено, що із наближенням до межі висаджено нові дерева. Комісією прийнято рішення: ОСОБА_11 та ОСОБА_10 провести демонтаж тимчасової споруди для зберігання господарського інвентаря та матеріалів, а в разі необхідності у встановленні такої споруди - проводити роботи із дотриманням законодавства. ОСОБА_11 та ОСОБА_10 провести роботи щодо викорчування нових насаджень та в подальшому, не допускати до їх розростання, яке може призвести до порушення законодавства. Роботи зазначені у рішенні комісії виконати в термін до 02 квітня 2021 року.
Із відповіді Сокальської міської ради від 13 серпня 2021 року за №2263/02-32 встановлено, що на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сокальської міської ради, яке відбулося 10 серпня 2021 року розглядався протокол про адміністративне правопорушення від 27 липня 2021 року серія ВАБ № 789503, складений працівником відділення поліції № 2 Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області на гр. ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_2 , про порушення ним вимог за частини другої статті 152 КУпАП. В ході розгляду адміністративних матеріалів, комісія прийшла до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 789503 не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, а тому підлягає поверненню на доопрацювання та усунення недоліків у відповідності до вимог чинного законодавства.
Із відповіді Сокальської міської ради від 08 червня 2022 року вбачається, що ОСОБА_3 повідомлено щодо впорядкування земельної ділянки та межі по АДРЕСА_2 , яка знаходиться у користуванні гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 .
У акті тимчасової комісії від 02 травня 2022 року, створеної розпорядженням міського голови м. Сокаля від 22 квітня 2022 року № 49-од., зокрема, зазначено, що при вивченні питання, порушеного у зверненні, комісією встановлено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , яка знаходиться в користуванні гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 встановлено дерев`яну, захаращену побутовим сміттям тимчасову споруду (призначену для зберігання господарського інвентаря) з явним порушенням протипожежних відстаней до існуючої огорожі - менше 1 метра, яка перешкоджає у визначені місця розташування межових знаків. При візуальному огляді визначено, що відстань від даної споруди до існуючої нежитлової будівлі заявниці орієнтовно становить 0, 7 метра, що не відповідає вимогам ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій, які регулюють питання відстаней між будинками, будівлями та спорудами як на власній, так і на сусідніх ділянках, відстаней до меж ділянок, протипожежних розривів тощо.
22 липня 2022 року тимчасовою комісією, створеною розпорядженням міського голови від 15 липня 2022 року № 95-од, з метою розгляду листа Червоноградського районного управління Держпродспоживслужби № 21-22/134 від 07 липня 2022 року щодо розгляду звернення гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які проживають за адресою АДРЕСА_3 , щодо недотримання правил добросусідства та благоустрою громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживають за адресою АДРЕСА_2 , встановлено, що усі факти, наведені у зверненні громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , відповідають дійсності. Зокрема, тимчасова дерев`яна споруда, що розташована з порушенням меж земельної ділянки гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , (про що складено акт ЗКБ від 19 липня 2022 року), знаходиться в напіврозваленому стані, захаращена побутовим сміттям, утримується в антисанітарних умовах, що може бути джерелом розповсюдження мишовидних гризунів. Дана споруда розміщена без дотримання пожежної та санітарно-побутових розривів. Комісія вирішила рекомендувати гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у двотижневий термін привести до належного санітарного стану тимчасову споруду, що розташована на межі із земельною ділянкою гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та провести присадибну ділянку у відповідність до норм чинного законодавства та санітарних норм. У разі невиконання громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рекомендацій комісії, даний акт направити виконавчому комітету Сокальської міської ради для розгляду та прийняття рішень відповідно до чинного законодавства.
25 серпня 2022 року тимчасовою комісією з розгляду та вирішення питання, порушеного у зверненні гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 складено акт № 2, згідно якого зокрема зазначено, що громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконали рекомендацій акту тимчасової комісії від 22 липня 2022 року та тим самим не усунули порушень вимог чинного законодавства у добровільному порядку.
Також згідно акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню № 4 від 18 лютого 2025 року, що складений комісією призначеною рішенням виконавчого комітету Сокальської міської ради №302 від 08 листопада 2021 року «Про створення постійно діючої комісії з обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню на території Сокальської міської ради» на підставі звернення заявника ОСОБА_3 : зелені насадження, що підлягають видаленню: яблуня (2 шт.); горіх (1 шт.); слива (1 шт.). Висновок комісії: при візуальному огляді дерев (у кількості 6 шт.), розміщених по АДРЕСА_2 постійно діючою комісією встановлено: 1. Досягнення деревами вікової межі (3 шт.); 2. Часткове і повне всихання (4 шт.); 3. Пораження дерев омелою (1 шт.); 4. Надмірне загущення крони дерев; 5. Розміщення дерев на близькій відстані до межі земельної ділянки внаслідок чого надмірно загущена крона частково попадає на земельну ділянку, що знаходиться у власності гр. ОСОБА_3 ; дерева, які згідно «якісного стану зелених насаджень» - встановлені як в незадовільному стані підлягають видаленню.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Аналіз наведених норм цивільного та земельного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).
При цьому, захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Захист речового права шляхом пред`явлення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (негаторного позову) є можливим лише носієм речового права і передбачає доведення позивачем наступних обставин: 1) належність позивачу речового права, з приводу захисту якого він звертається до суду; 2) порушення цього права, його невизнання чи оспорювання; 3) вчинення цих дій саме відповідачем.
Прибудинкова територія є особливим об`єктом права власності на землю, оскільки призначена для розміщення й обслуговування житлового будинку та має задовольняти інтереси його мешканців.
Відповідно до пунктів «г», «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.
Згідно зі частиною першою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
У відповідності до приписів статті 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.
Відповідно до статті 105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.
Відповідно статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» зазначено, що охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
На території населеного пункту процедуру видалення дерев, кущів, газонів і квітників (далі - зелені насадження) визначає Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1045 від 01 серпня 2006 року, в якому зазначено при яких обставинах здійснюється видалення зелених насаджень.
Відповідно до пункту 10 Порядку видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відновної вартості.
Отже, за обставин, коли власник майна, позивач по справі, має підстави передбачати можливість порушення свого права власності, зокрема, права власності на земельну ділянку у спосіб наявності на суміжній земельній ділянці дерев, які підлягають видаленню, проте користувачі такої не вчинять жодних дій для цього, що створює для такої особи неможливість повністю та безпечно використовувати свою земельну ділянку, він вправі самостійно пред`явити про їх видалення (зрізання).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13 наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
У рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» Європейський суд з прав людини зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей» (balance of probabilities).. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Аналогічний підхід заснований Верховний Судом у постановах від 09 березня 2026 року в справі № 616/300/20, від 06 березня 2026 року в справі № 215/178/25, від 04 лютого 2026 року в справі № 175/3524/23 та від 01 жовтня 2025 року в справі № 523/109/21.
Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2025 року в справі № 926/1964/24, від 14 січня 2025 року в справі №925/1459/23, від 15 жовтні 2024 в справі № 917/531/19, від 23 липня 2024 року в справі № 913/162/22, від 13 лютого 2024 року в справі № 924/1022/22, від 17 січня 2024 року в справі № 906/1141/22, від 02 липня 2024 року в справі № 910/9544/23, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року в справі № 904/2104/19 (пункт 9.58).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2020 року в справі №370/999/16-ц, від 07 квітня 2020 року в справі № 372/1684/14-ц, постанову Верховного Суду від 04 серпня 2021 року в справі № 263/11779/16-ц).
У справі, що переглядається предметом спору є порушення права користування земельними ділянками та запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення цивільних прав, а позивачка як суміжний землекористувач вправі порушувати питання про захист свого прав, в обраний нею спосіб, зокрема шляхом демонтажу тимчасової дерев`яної споруди, яка є аварійною, а також у спосіб зрізання дерев, що розташовані (ростуть) на земельній ділянці, користувачами якої є відповідачі у справі.
Установивши, що відповідачами на своїй прибудинковій території із порушенням ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», а також СНиП 2.07.01-89 розміщено тимчасову споруду, що знаходиться на межі земельних ділянок сторін, і така будівля знаходиться у незадовільному стані, руйнуючись нахилилася на огорожу позивачки, а також те, що на межі цієї земельної ділянки знаходяться дерева, які також знаходяться у незадовільному стані та потребують видалення, суд першої інстанції в цілому дійшов правильного висновку про часткове задоволення первісного позову.
Оскаржуване рішення містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості.
У цьому зв`язку, з огляду на мотиви цієї постанови, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачкою за первісним позовом порушення своїх прав суміжними землекористувачами (відповідачами у справі) не заслуговують на увагу, оскільки позивачем доведено факт порушення саме відповідачами її права як суміжного землекористувача, зокрема, у спосіб порушення правил добросусідства, адже наявність аварійного майна, а також насаджень, які підлягають видаленню, не узгоджується з таким правилом.
Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки наведені в апеляційної скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскаржене рішення належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, а саме того, що рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, підстави для розподілу судових витрат, які пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, а також щодо судових витрат, включаючи витрати на професійну правничу допомогу, особи, яка подала апеляційну скаргу, відсутні.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без змін.
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 11 травня 2026 року.

Головуючий        С.М. Копняк

Судді:         С.М. Бойко

А.В. Ніткевич