Справа № 157/317/26
Провадження №2/157/377/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року	місто Камінь-Каширський	

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:
головуючого – судді Антонюк О.В.,
з участю секретаря судового засідання – Солошик Д.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, 
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося через систему «Електронний суд» у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору № 2417885 від 21 травня 2020 року у розмірі 16 564 гривень, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень. В обґрунтування вимог зазначає, що 21 травня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір №2417885 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 5 050 грн на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Відповідно до умов договору споживач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності), інші платежі, що передбачені договором (п. 5.4 договору). У порушення вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачка не виконала свої зобов`язання по договору, не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також на сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідачки утворилася заборгованість за кредитним договором. Відповідно до положень кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. Відповідно до п. 9.2 договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору (п. 9.6 кредитного договору). Відповідно до п. 9.8 кредитного договору підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що дані, які стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності. Споживач погоджується, що наявність помилок та/або неточностей, та/або описок в таких даних не впливають на зобов`язання споживача, передбачені цим договором. Отже, даний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі. Згідно з п. 2.1 кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. На підтвердження виконання Товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором надано лист про перерахування коштів кредиту. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не створює окремий рахунок для Споживача, а надає кошти на уже існуючий, а, отже, не може мати доступу до такого рахунку аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. Кредитор не отримує повні реквізити банківської картки, які необхідні для здійснення операцій по карті через Інтернет. Для платіжних операцій по картах Товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. У зв`язку з цим вищезазначений лист не містить повних реквізитів банківської картки. Згідно із п. 3.1 кредитного договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п. 1.5 кредитного договору за користування кредитом нараховуються проценти за стандартною та зниженою процентною ставкою, яка застосовується у разі виконання Споживачем умов п. 1.5.1 кредитного договору. Отже, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на 13.02.2026 заборгованість відповідачки перед позивачем становить 16 564 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту – 5 050 грн; заборгованість за процентами – 11 514 грн. 08.02.2021 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Кредит- Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-08022021. Згідно з вказаним договором та відповідно до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №2417885 від 21 травня 2020 року. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесло ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складається із сплаченого судового збору у розмірі 2 662 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесено витрати в сумі 8 000 грн на професійну правничу допомогу АО «Апологет» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, що підтверджується актом наданих послуг правової (правничої) допомоги та детальним описом наданих послуг. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Ухвалою судді від 23 лютого 2026 року позовну заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийнято до розгляду, у справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.
Ухвалою суду від 06 квітня 2025 року задоволено клопотання представника позивача Усенка М.І. про витребування доказів. 
У відзиві на позовну заяву представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Восковський Ю.О. просить поновити строк на подання відзиву та відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечення зазначає, що договір про надання правової допомоги між адвокатом та відповідачкою було укладено 19 березня 2026 року, тобто лише після 19 березня 2026 року сторона відповідача отримала змогу належно ознайомитися з матеріалами справи і сформувати позицію сторони відповідача для викладення її у відзиві. У зв`язку з цим пропущення строку на подання відзиву відбулося з об`єктивних причин, які не залежали від відповідачки, адже відповідачка не могла подати відзив без попереднього отримання послуг правової допомоги. Наразі наявні усі достатні підстави для поновлення стороні відповідачки строку на подання відзиву на позовну заяву у даній справі. Сума нарахованих відсотків позивачем є неспіврозмірною і диспропорційно завищеною відносно розміру тіла кредиту. Позивачем першочергово було заявлено один розмір нарахованих процентів, як зазначається у позові. Проте, позивачем по суті не було фактично визначено одну відсоткову ставку кредиту, яку можна було б встановити як належну. У таких обставинах, згідно з практикою Верховного Суду, необхідно застосовувати положення contra proferentum. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 у справі №944/3046/20 (провадження №61 -19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem». «Contra proferentem» (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem») - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Першочерговий кредитор як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для неї умовах, які відповідачка не могла оцінити належно. Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді відсотків та оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного порушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру відсотків за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Також самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 по справі №132/1006/19, провадження №61-1602св20. Також, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 по справі №902/417/18 якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Окрім того, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі справедливих умов та нарахувати непропорційно велику суму компенсації. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Враховуючи наведене, оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами є неспівмірною сумі кредиту у 5 050 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання нею зобов`язань за кредитним договором, то наразі є підстави щодо відмови у задоволенні вимог позивача. Окрім того, розмір зазначених позивачем витрат на правову допомогу є непомірно завищеним і не підлягає до стягнення в зазначеній сумі, адже позивач просить стягнути суму витрат у розмірі 8 000 грн, при тому що ціна позову становить 16 000 грн. Тобто зазначений розмір витрат на правову допомогу становить половину ціни позову, що є непомірним завищенням витрат. Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд також повинен враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі заявлені витрати на правову допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.
Представник позивача Усенко М.І. у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, з якого вбачається, що він просить позовні вимоги задовольнити повністю та справу розглянути у відсутності представника позивача.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник – адвокат Восковський Ю.О. подав до суду заяву, з якої вбачається, що він проти задоволення позову заперечує та просить справу розглянути у його та відповідачки відсутності. 
З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.
Судом встановлено, що 21 травня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний кредитний договір № 2417885, відповідно до якого відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 5 050 гривень на строк 30 днів (п. 1.4 кредитного договору ), дата повернення кредиту (20 червня 2020 року) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. 
Пунктом 1.5, 1.5.1, 1.5.2 кредитного договору встановлено тип процентної ставки по кредиту – фіксована, знижена процентна ставка - 1,33% в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка - 1,90% в день від суми кредиту та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п. 1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього договору, та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Згідно з п. 3.1. кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Додатком №1 до договору, який є невід`ємною його частиною, погоджений Графік платежів та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало зобов`язання за договором від 21 травня 2020 року, перерахувавши 21 травня 2020 року на платіжну карту відповідачки кошти у розмірі 5 050 грн, що підтверджується повідомленнями директора ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» Тихоновою О.О. № 6515-ВП від 16 грудня 2025 року та уповноваженої особи АТ «СЕНС БАНК» Штомалої І. № 6055-БТ-32.3/2026 від 17 квітня 2026 року.
Згідно з п. 1.2. кредитного договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості зазначений кредит та проценти по кредиту відповідачкою у порушення умов договору не повернуто у встановлений цим договором строк, жодні платежі на погашення заборгованості за основним боргом чи відсотками не здійснювалися, а тому утворилася заборгованість по кредитному договору, розмір якої становить 16 564 грн, з яких: 5 050 гривень - тіло кредиту; 11 514 гривень - прострочена заборгованість по процентах.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
У ст. 627 ЦК України зазначається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію».
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Відповідно до ч. 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частинами 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України.
Договір кредиту між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
08 лютого 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-08022021, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №2417885 від 21 травня 2020 року.
Відповідно до копії Витягу з Реєстру Боржників за договором відступлення прав вимоги № ККАУ-08022021 від 08 лютого 2021 року, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 16 564 грн.
Згідно з копією акта прийому-передачі Реєстру Боржників від 08 лютого 2021 року за договором відступлення прав вимоги № ККАУ-08022021 від 08 лютого 2021 року, клієнт передав фактору вищезазначений реєстр боржників.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 516 ЦК)
Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст. 1078 ЦК, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
В матеріалах справи немає доказів на підтвердження вручення відповідачу повідомлення про заміну сторони (кредитора) у спірному зобов`язанні.
Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2 ст. 516 ЦК).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням.
Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість по кредитному договору у розмірі 16 564 грн, з яких 5 050 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 11 514 грн - сума заборгованості за процентами.
Доводи представника відповідачки про те, що сума нарахованих відсотків є неспіврозмірною та диспропорційно завищеною відносно розміру тіла кредиту є безпідставними, з огляду на те, що розмір відсоткової ставки був погоджений відповідачкою при підписанні кредитного договору та такий розмір відсотків не суперечив Закону України «Про споживче кредитування», в редакції чинній на момент укладення кредитного договору.
Оскільки позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесені останнім та документально підтвердженні витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 2 662 гривні 40 копійок.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. 
Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на правничу допомогу покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Як вбачається із змісту позовної заяви та акта № 534 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 13 лютого 2026 року, а також детального опису надання послуг до акта № 534 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року витрати позивача, пов`язані з правничою допомогою адвоката склали 8 000 гривень та полягала в усній консультації щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором (30 хв), ознайомлені з матеріалами кредитної справи (2 год), погодженні правової позиції клієнта у справі (30 хв), складенні позовної заяви з урахуванням позиції клієнта (3 год 30 хв), поданні позовної заяви від імені клієнта, та на яку всього затрачено часу 6 год 30 хв.
З відзиву на позовну заяву вбачається, що представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Восковський Ю.О. заперечує щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, посилаючись на неспівмірність розміру таких витрат із складністю справи, якістю підготовлених документів та витраченим адвокатом на їх підготовку часом, а також на принцип співмірності та розумності судових витрат із ціною позову. 
Зважаючи на доводи відзиву на позовну заяву щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходжу до висновку, що реально понесені витрати позивача на правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000 грн є співмірними із складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. 
Загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 6 662 грн 40 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 27, 78 - 81, 141, 263 - 265, 352, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4 поверх, м. Львів, Львівська область, код ЄРДПОУ 35234236) заборгованість по кредитному договору № 2417885 від 21 травня 2020 року у сумі 16 564 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) гривні, з яких: 5 050 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 11 514 гривень - заборгованість за процентами.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати у розмірі 6 662 (шість тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/. 

Головуючий: 	  	О.В. Антонюк