РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
29.06.2026 м. Турка

Справа № 452/1342/26
Провадження №2/458/343/2026

Турківський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді    Волинець М.З.,
за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р.
Сторони в справі:
позивач      Товариство з обмеженою
відповідальністю 
«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»,
відповідач      ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Турка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТОВ/ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» через підсистему «Eлектронний суд» подав до Самбірського міськрайонного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 2174491 від 22.11.2019 у розмірі 7 840 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 4 440 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 000 грн - заборгованість за пенею та/або штрафами, 400 грн - заборгованість за комісією, а також понесені судові витрати по справі.
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2026 цивільну справу за позовом ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за територіальною юрисдикцією на розгляд до Турківського районного суду Львівської області.
Справа надійшла до Турківського районного суду Львівської області 06.05.2026 вх. № 2735/26 та передана судді Волинець М.З.
Стислий зміст позовних вимог. 
22.11.2019 між ТОВ «МІЛОАН» (далі також - первісний кредитор) та ОСОБА_1 (далі - відповідач) укладено кредитний договір № 2174491.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на таких умовах: сума кредиту - 2 000 грн; строк кредитування - 14 днів з 22.11.2019; дата повернення кредиту - 06.12.2019; комісія за надання кредиту - 400 грн, яка нараховується за ставкою 20 % від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом - 840 грн, які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Кредитодавець виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов кредитного договору.
26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 26-07/2024, згідно якого ТОВ «МІЛОАН»» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача.
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредит у визначений строк не повернув, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 7 840 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 4 440 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 000 грн - заборгованість за пенею та/або штрафами, 400 грн - заборгованість за комісією.
Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 2174491 від 22.11.2019 у розмірі 7 840 грн, а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн.
Позиція відповідача.
Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 12.05.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу семиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 25.05.2026 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи на 15.06.2026 о 14:30 год за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 15.06.2026 у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання розгляд справи відкладено на 29.06.2026 о 16:50 год.
Представник позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» у судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 15.06.2026 та 29.06.2026 повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку. Причин неявки не повідомив, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надав, свою позицію не виклав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 29.06.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.
22.11.2019 ОСОБА_1 подав анкету-заяву на кредит № 2174491 на сайті miloan.ua, відповідно до якої: погоджена сума кредиту - 2 000 грн; строк кредиту - 14 днів з 22.11.2019; дата повернення кредиту - 06.12.2019; сума до повернення - 3 240 грн; складові частини сукупності вартості кредиту: 1) комісія за надання кредиту - 400 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 20 % від суми кредиту за договором; 2) проценти за користування кредитом - 840 грн, які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
В анкеті також відображені анкетні дані відповідача, процес оформлення та розгляду заяви, прийняте рішення по заяві та погоджені умови кредитування.
22.11.2019 між ТОВ «МІЛОАН» (за договором - кредитодавець або товариство) та ОСОБА_1 (за договором - позичальник) укладено кредитний договір № 2174491 (індивідуальна частина).
Згідно з п.п. 6.1, 7.1 кредитного договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на вебсайті товариства miloan.ua та набуває чинності з моменту його укладання в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Договір було підписано позичальником ОСОБА_1 шляхом накладення електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора U18115, який відповідно до довідки про ідентифікацію було надіслано йому 22.11.2019 на номер телефону НОМЕР_1 , який він зазначив у анкеті-заяві.
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Згідно з кредитним договором, кредит надається на таким умовах: сума кредиту - 2 000 грн (п. 1.2. кредитного договору); строк кредитування - 14 днів з 22.11.2019 (п. 1.3. кредитного договору); дата повернення кредиту - 06.12.2019 (п.1.4. кредитного договору); комісія за надання кредиту - 400 грн, яка нараховується за ставкою 20 % від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1. кредитного договору); проценти за користування кредитом - 840 грн, які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.2. кредитного договору).
Згідно з п. 2.2.2 кредитного договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.
Відповідно до п.п. 2.4.1-2.4.3. кредитного договору позичальник зобов`язуєтьсяповернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. договору.
У випадку, якщо станом на дату закінчення строку користування кредитом (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь позикодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. договору.
З метою забезпечення належного та своєчасного виконання зобов`язань позичальника по погашенню кредиту, комісії, процентів за користування кредитом та пені позичальник відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», доручає товариству здійснювати договірне списання грошових коштів з будь-яких поточних рахунків позичальника, відкритих ним у банках, у розмірі, що становить суму кредиту, комісії за надання кредиту, процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та інших грошових зобов`язань позичальника перед позикодавцем, за умови настання строків виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань, передбачених цим договором.
Згідно з п. 3.3.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором, у порядку, строки та терміни, передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору.
Відповідно до п. 3.3.3. кредитного договору позичальник зобов`язаний, у разі порушення строків повернення кредиту, на вимогу товариства сплатити пеню.
Згідно з п. 6.4 кредитного договору укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.
Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 кредитного договору).
Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, шляхом переказу коштів на картковий рахунок.
Відповідно до квитанції № 08139d51-f2d8-4252-8d1b-e077b2bb3ffe_637100350759917181 від 22.11.21019 ТОВ «МІЛОАН» перерахувало грошові кошти у сумі 2 000 грн на картковий рахунок отримувача ОСОБА_1 № НОМЕР_2 .
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 перед ТОВ «МІЛОАН» за кредитним договором № 2174491 станом на 04.02.2020 (останній період нарахування - 04.02.2026) має заборгованість 7 840 грн, яка складається з: 2 000 грн - заборгованості за основним зобов`язанням, 4 440 грн - заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 000 грн - заборгованості за пенею, 400 грн - заборгованості за комісією.
Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості, у період з 22.11.2019 по 04.02.2020 нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося за ставкою 3 %.
26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 26-07/2024.
Згідно з п. 2.1 договору факторингу за цим договором клієнт - первісний кредитор відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому у сумі 287 052 895,25 грн, а фактор здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржниками.
Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників від 26.07.2024 за договором факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 ТОВ «МІЛОАН» (клієнт) передало, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (фактор) прийняло реєстр боржників складеного у вигляді електронного документу з накладенням КЕП у «ВЧАСНО» на 432 сторінках, загальна сума заборгованості за реєстром боржників складає 287 052 895,25 грн.
З копії платіжної інструкції від 26.07.2024 № 448090005 вбачається, що ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ» сплатило грошові кошти ТОВ «МІЛОАН» у розмірі 3 310 395,81 грн згідно договору факторингу № 26-07/2024 ВІД 26.07.2024.
Відповідно до витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 7 840 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за кредитом; 4 440 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 400 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту; 1 000 грн - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня) та/або процентами за порушення грошового зобов`язання.
З матеріалів справи, вбачається, що 26.07.2024, тобто з моменту відступлення ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до відповідача на користь позивача, будь-які додаткові нарахування за кредитним договором позивачем не здійснювалися.
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Застосовані судом норми права та мотиви їх застосування.
Судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються загальними положення ЦК України.
Згідно з ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч.1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно ч. 3, 7, 12, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №757/40395/20-ц, від12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 2 000 грн.
Факт укладення кредитного договору та факт видачі кредиту належним чином підтверджено доказами, що містяться у матеріалах справи.
Відповідно до умов кредитного договору його сторонами врегульовано основні істотні умови кредитування, у тому числі: загальну суму кредиту; строк, на який надається кредит; порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення платежів, проценти за користування кредитом, розмір комісії тощо).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу прав грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за кредитним договором № 2174491, укладеним 22.11.2019 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно з ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.
Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Оскільки, доказів повернення відповідачем позивачу отриманих в кредит за вказаним договором суми грошових коштів у розмірі 2 000 грн матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що вказану суму слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 , таким чином позов в цій частині підлягає задоволенню.
Що стосується вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, суд зазначає таке.
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.
Зважаючи на обов`язок суду належним чином дослідити поданий позивачем розрахунок заборгованості, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок (постанова Верховного Суду в справі №775/7704/15 від 23.01.2018), суд здійснює перевірку нарахованої до стягнення заборгованості.
За умовами кредитного договору сторони встановили строк кредитування 14 днів, тобто до 06.12.2019. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» продовжило нараховувати проценти після 06.12.2019 на суму 02.04.2020 грн.
Згідно з п. 2.3.2. кредитного договору волевиявлення позичальника продовжити строк користування /повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п. 6.14 Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п. 2.5. договору.
Тобто позивач просив стягнути з відповідача проценти за користування кредитом як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Проте, позивач не надав суду доказів, що відбулася пролонгація такого строку відповідно до умов договору.
Суд критично оцінює такий розрахунок заборгованості, оскільки встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного договору ТОВ «МІЛОАН», надало ОСОБА_1 кредит до 06.12.2019, тому позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 06.12.2019. Після закінчення строку дії договору у кредитодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
При цьому, позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, заборгованість за нарахованими процентами підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі (2 000 грн х 3 % :100 %= 60 грн, 60 грн х 14 = 840 грн).
Крім того, у пункті 1.5.1 кредитного договору сторони погодили комісію за надання кредиту у розмірі 400 грн, яка нараховується за ставкою 20 % від суми кредиту одноразово.
Як встановлено судом, підписавши спірний кредитний договір, відповідач добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання, відсотки за користування кредитом та комісію за надання кредиту.
Кредитний договір не оскаржувався та в судовому порядку недійсним не визнавався.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що є всі належні правові підстави вважати, що витребування нарахованої комісії від позивача є цілком обґрунтованим.
З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту, в розмірі 400 грн, підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Таким чином, відповідає умовах договору (п.3.3.3. кредитного договору) й пред`явлений до стягнення розмір заборгованості за пенею у сумі 1 000 грн.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У справі, що розглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірним кредитним договором, презумпція правомірності якого не спростована.
Верховний Суд у постанові від 07.04.2021 у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.
Враховуючи викладене, суд уважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2174491 від 22.11.2019 у розмірі 4 240 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 840 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 000 грн - заборгованість за пенею та/або штрафами, 400 грн - заборгованість за комісією.
Розподіл судових витрат.
Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 662,40 грн.
Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 439,83 грн, з 4 240 грн (задоволені позовні вимоги) становлять 54,08 % заявленої суми позовних вимог; від суми сплаченого при поданні судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Щодо витрат на правову допомогу, то в позовній заяві позивач просив стягнути такі з відповідача в розмірі 9 000 грн.
Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
02.07.2024 між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» укладено Договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги.
Відповідно до копії заявки на надання юридичної допомоги № 834 від 02.02.2026 та копії витягу з Акту № 29 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026, сторони погодили надання таких юридичних послуг між товариством та адвокатом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 : надання усної консультації, кількість 2 год, вартість одиниці 1 500 грн, ціна 3 000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, кількість 2 год, вартість одиниці 3000 грн, ціна 6 000 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн позивачем подав такі докази:
- копію договору № 02-07/20247 про надання правової допомоги від 02.07.2024;
- копію прайс-листа;
- копію заявки на надання юридичної допомоги № 834 від 02.02.2026;
- копію витягу з акту № 29 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026.
Відповідно до ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Системний аналіз зазначених норм, дає підстави для висновку, що нормами ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини /ЄСПЛ/, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).
В пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).
Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Разом з тим, суд не позбавлений об`єктивної можливості оцінити рівень адвокатських витрат, достовірно встановити несення таких витрат позивачем, а також обґрунтованість рівня їх вартості.
Суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, однак в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для підготовки позовної заяви суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн є завищеними та не достатньо обґрунтованими, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 223, 263, 265, 268, 273, 280-285, 354-355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, м. Київ, 03150) заборгованість за кредитним договором № 2174491 від 22.11.2019 в розмірі 4 240 (чотири тисячі двісті сорок) грн 00 коп., з яких: 2 000 (дві тисячі) грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 840 (вісімсот сорок) грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 000 (одна тисяча) грн - заборгованість за пенею, 400 (чотириста) грн - заборгованість за комісією.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, м. Київ, 03150) судовий збір у розмірі 1 439 (одна тисяча чотириста тридцять дев`ять) грн 83 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, м. Київ, 03150) витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне найменування учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, м. Київ, 03150.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя         Марія ВОЛИНЕЦЬ