Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 704/487/25
15 травня 2026 р. м. Тальне 
Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Дьяченка Д.О.
при секретарі Табачківській М.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
До Тальнівського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 228291 грн. 17 коп. та судові витрати у розмірі 2739 грн. 49 коп. за сплату судового збору та 18520 грн. 86 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Свій позов мотивує тим, що 08.10.2021 року ОСОБА_1 (далі - Позичальник, Відповідач) через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» (далі - Банк) із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (який було розміщено на сайті Банку: www.alfabank.ua). Позичальник також підписав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «5525», направленого йому 08.10.2021 року на номер телефону: НОМЕР_1 . Електронним цифровим підписом у вигляді одноразового ідентифікатора Позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, а також всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб позичальника та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для позичальника, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором. Таким чином, 08.10.2021 року між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 228291,17 грн, з яких: 110865,26 грн - прострочене тіло кредиту, 23757,10 грн - відсотки за користування кредитом, 89731,97 грн - тіло кредиту, 3936,84 грн - овердрафт (несанкціонована заборгованість). Також просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи за цією позовною заявою, що становлять 18520,86 грн (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 228291,17 грн х 7,85 %).
До початку судового засідання представник позивача позов підтримав повністю та просив слухати справу без його участі.
Представник відповідача адвокат Діхтяренко М.В. в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що відповідач ОСОБА_1 з 2022 року перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, тому йому не повинно нараховуватись відсотки за час служби. Кредит визнає частково на суму 39848 грн. 12 коп., оскільки ОСОБА_1 сплатив частину кредитної заборгованості, а витрати на правову допомогу не визнає повністю, оскільки вони є необґрунтованими. Також представник відповідача заявила клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності. 
Суд, вислухавши представника відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що 08.10.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в наслідок якої ОСОБА_1 отримав кредитну картку, активував її та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. 
Також судом становлено, що 12.08.2022 АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк».
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 має заборгованість за користування кредитом у розмірі 228291,17 грн, який складається: 110865,26 грн - прострочене тіло кредиту, 23757,10 грн - відсотки за користування кредитом, 89731,97 грн - тіло кредиту, 3936,84 грн - овердрафт (несанкціонована заборгованість).
Відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Відповідно до записів у військовому квитку ОСОБА_1 28.02.2022 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 був призваний у Збройні Сили України по мобілізації. 
Судом встановлено, що відповідач був призваний за мобілізацією до ЗСУ 28.02.2022, а кредитний договір був ним укладений 08.10.2021 , тому проценти за користування кредитом повинні нараховуватись до моменту мобілізації відповідача за договором лише починаючи з 08.10.2021 по 27.02.2022 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, що міститься в матеріалах справи станом на 26.02.2022 р. ОСОБА_1 мав кредитний ліміт в розмірі 141900 грн., а загальна заборгованість на кінець періоду складала 153445 грн. 68 коп.
Оскільки ні позивачем, ні відповідачем не надано конкретного розрахунку заборгованості за період з моменту отримання кредиту до мобілізації відповідача та за період після його мобілізації, а суд самостійно не може вираховувати заборгованість по даному кредитному договору, то суд вважає обґрунтованою саме суму заборгованості в розмірі 153445 грн. 68 коп. та бере її за основу для проведення розрахунків. 
Щодо посилання представника відповідача на те, що відповідач сплатив частину кредитної заборгованості, суд зазначає, що дані обставини не підтверджені жодними доказами, тому суд не може взяти їх до уваги. 
Таким чином, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.10.2021 в розмірі 153445 грн. 68 коп.
Також представником відповідача було заявлено клопотання про застосування до даних правовідносин строку позовної давності, а тому розглянувши дане клопотання, суд дійшов наступних висновків:
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексу України). Аналіз змісту статей 256, 257 та 261 Цивільного кодексу України в їх сукупності і взаємозв`язку дозволяє зробити висновок, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. 
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Таким чином, з огляду на вищенаведені правові висновки право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості мало б обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову. Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними. За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду. Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України. 
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. 
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин. 
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак, початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. 
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22). Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». 
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер. Підсумовуючи, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
З 4 вересня 2025 року в Україні набув чинності закон №4434-IX, який відновлює перебіг строків позовної давності. З перехідних положень Цивільного кодексу виключено норму, що зупиняла строки на час воєнного стану, а тому суд вважає, що строк позовної давності за даними зобов`язаннями не закінчився, а тому клопотання про його застосування задоволенню не підлягає.
Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 153445 грн. 68 коп. 
Оскільки суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, то вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. підлягають до задоволення частково, на суму 1841 грн. 21 коп., виходячи з того, що позовні вимоги позивача задоволені на 67,21 % від заявлених.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18520 грн. 86 коп., суд зазначає наступне. 
Позивач, як на підставу понесених судових витрат на правничу допомогу посилається на договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року укладений між АТ «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», (в формі електронного документу шляхом підписання електронними підписами у сервісі Вчасно). Згідно з п. 3.1. Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375,00 грн; за отримання рішення суду - 225,00 грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85 %. Таким чином, як стверджує позивач, витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи за цією позовною заявою, становлять 18520,86 грн (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 228291,17 грн х 7,85 %).
Суд, вивчивши зміст наданого договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 дійшов обґрунтованого висновку про те, що даний договір не може бути підтвердженням понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу по даній справі, оскільки він містить лише загальні умови надання адвокатським об`єднанням правничої допомоги та не містить жодних посилань, на конкретну справу чи прізвище боржника, розрахунок витрат наданий в договорі є також загальним та містить послуги які ще не були надані, зокрема - за отримання рішення суду та комісійна винагорода від стягнутих коштів. Оскільки інших доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду не надано, а представник відповідача повністю заперечує проти стягнення таких витрат, стяверджуючи що вони є не обґрунтованими, то суд приходить до висновку про відмову у стягненні судових витрат на правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258,259 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації
АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором від 08.10.2021 на загальну суму 153445 грн. 68 коп.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 1841 грн. 21 коп. 
Решту частину позовних вимог залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Д.О. Дьяченко