Справа № 372/704/26 
Провадження 2-1179/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року        Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Проць Т.В.
при секретарі Лимаренко О.О.
за участю представника відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року ТОВ «Споживчий центр» в особі представника Лисенко О.С. через систему «Електронний суд» звернулось до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 11.05.2024-100000521, згідно умов якого відповідачу надано кредит в сумі 7 000 грн. на строк 98 днів. Свої зобов`язання Товариство виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти, тоді як ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у останньої утворилася заборгованість в розмірі 21 490 грн., яку представник позивача просить стягнути на користь Товариства.
Ухвалою судді від 17.02.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
27.03.2026 року представник відповідача – адвокат Скользнєва В.В. сформувала та направила засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому вказала, що матеріали справи не містять доказів існування будь-яких правовідносин з переказу грошових коштів між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 , зокрема, з наданої позивачем квитанції неможливо встановити кому належить банківська картка з номером НОМЕР_1 . Разом з цим, розрахунок заборгованості не містить відомостей щодо нарахувань та відсоткової ставки. Крім того, на період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, тому вимоги позивача в частині стягнення неустойки в розмірі 3 500 грн. є неправомірними. Просила відмовити в задоволенні позову з наведених підстав та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
03.04.2026 року представник позивача – Чехун Ю.В. сформувала та направила засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій вказала, що поданий відзив не містить жодного доказу на підтвердження заперечень або на спростування доводів позивача. Зокрема, сторона відповідача не подала виписки по рахунках відповідача або клопотання про витребування таких доказів. Крім того, сторона відповідача не заперечила, що відповідний засіб зв`язку належить саме відповідачу, хоча кредитний договір підписувався за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний відповідачем, як фінансовий. Зауважила, що при подачі позовної заяви додано відомості щодо ідентифікації відповідача через систему BankID, проте сторона відповідача не надала відповідні докази на спростування належності проведення ідентифікації. Своїм підписом на договорі відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма його умовами, в тому числі з порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, тому зобов`язується належним чином їх виконати. 
Представник позивача до суду не з`явився, в поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність.
Представник відповідача адвокат Скользнєва В.В. в судовому засіданні доводи відзиву на позов підтримала. Пояснила, що відповідач договір не підписувала, коштів не отримувала, разом з тим, якщо суд прийде до зворотнього висновку, просила врахувати безпідставність розрахунку заборгованості та відмовити у задоволенні позову. 
Суд, вислухавши представника відповідача, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, встановив наступні обставини. 
11.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 в електронній формі укладено Кредитний договір (оферту) № 11.05.2024-100000521. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 7 000 грн., строком на 98 днів. Дата повернення кредиту 16.08.2024 року.
Відповідач ОСОБА_2 11.05.2024 року електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором Е845) підписала Пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), Заявку на отримання кредиту, чим підтвердила укладення кредитного договору № 11.05.2024-100000521 та отримала на свій рахунок кошти у розмірі 7 000 грн., а отже акцептувала умови Договору.
Також ОСОБА_2 11.05.2024 року електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором Е845) підписала паспорт споживчого кредиту та Додаток до анкети позичальника, яка містить дані про відповідача, та її контактний номер телефону, на який надсилалися смс-повідомлення з кодом Е845 для підписання та укладання договору.
Продовження строку, на який надається кредит, сторонами не передбачене.
Також сторони узгодили, що плата за користування кредитом здійснюється за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Згідно з пунктом 8 заявки, яка є частиною електронного кредитного договору, комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 10 % від суми кредиту, дорівнює 700 грн. та розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Комісія нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
Згідно з пунктом 13 заявки сторонами договору узгоджено неустойку у розмірі 70 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
ТОВ «Споживчий центр» 11.05.2024 року за допомогою системи LiqPay перерахувало суму кредиту в розмірі 7 000 грн. на вказану відповідачем у договорі платіжну картку № НОМЕР_1 .
Таким чином ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, перерахувало відповідачу кредитні кошти у розмірі 7 000 грн.
В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, має заборгованість в сумі 21 490 грн., з яких: 7 000 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 10 290 грн. – заборгованість по процентам; 700 грн. – комісія за надання кредиту; 3 500 грн. – неустойка.
Доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, РНОКПП тощо) були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій позичальник не звертався.
Також, стороною відповідача не спростовано, що вказана банківська платіжна картка не належить ОСОБА_2 .
Таким чином, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно з частиною першоюстатті 530 ЦК України.
Положенням статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положенням статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Доказів повернення відповідачем всієї суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима матеріали справи не містять.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором № 11.05.2024-100000521 від 11.05.2024 року позивачем надано довідку-розрахунок зі змісту якої вбачається, що заборгованість по процентам, які нараховані за період з 11.05.2024 року по 16.08.2024 року, становить 10 290 грн.
Перевіривши розрахунок відсотків відповідно та в межах строку дії кредитного договору, судом встановлено, що вони дійсно складають 10 290 (98 днів х (11000 / 100 х 1,5) за процентною ставкою 1,5%, що відповідає п.п. 5 договору.
Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, суд вважає доведеними факт укладення Договору № 11.05.2024-100000521 від 11.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр і ОСОБА_2 та факт отримання відповідачем кредитних коштів, тому з відповідача підлягає стягнення заборгованість за тілом кредиту та нараховані відсотки у розмірі 17 290 грн.
Аналізуючи умови пункту 11 Договору № 11.05.2024-100000521 від 11.05.2024 року, суд дійшов до висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за обслуговування кредиту відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням того, що укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем договором передбачено нарахування вказаного виду комісії. При підписанні кредитного договору відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з умовою даного договору. 
Тому, заборгованість у розмірі 700 грн. за комісією також підлягає стягненню з відповідача.
З приводу стягнення з відповідача на користь позивача 3 500 грн. неустойки суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, у стягненні неустойки з відповідача на користь товариства слід відмовити.
За наведених обставин, з урахуванням порушення позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором 11.05.2024-100000521 від 11.05.2024 року, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. 
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» суд задовольняє частково, то відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 228,78 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись статтями12,13,76-81,133,141,259,263-268,274 ЦПК України, суд,- 

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 11.05.2024-100000521 від 11.05.2024 року в розмірі 17 990 грн. та судовий збір в розмірі 2 228,78 грн., а всього стягнути 20 218,78 грн. 
В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення виготовлено та підписано 28 квітня 2026 року.

 Суддя: Т.В.Проць