справа № 462/7973/25 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі: 

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, вдівця, офіційно не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 23.11.2017 року Шевченківським районним судом м. Львова до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, 

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, востаннє Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років та 23.07.2019 року звільнений з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові кимінальні правопорушення.
Так, ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим в період часу з 2023 року по 2025 роки до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126, 130 КУпАП, достовірно знаючи про наявність відповідних постанов судів, а саме: Буського районного суду Львівської області від 05 вересня 2023 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, Радивилівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, Франківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, Франківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, Городоцького районного суду Львівської області від 28 жовтня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, Сихівського районного суду м. Львова від 22 листопада 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, Франківського районного суду м. Львова від 13 грудня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, які набрали законної сили, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно, з метою невиконання вказаних вище постанов судів, 26.05.2025 року о 23.00 годині, перебуваючи у м. Львові на вул. Городоцька, 319, керував автомобілем марки «ВАЗ» модель 2108, номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 , та був зупинений працівниками УПП у Львівській області ДПП згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», внаслідок чого працівниками УПП у Львівській області ДПП на ОСОБА_4 було складено протокол за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та протокол за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які скеровано до Залізничного районного суду м. Львова та надалі ОСОБА_4 був притягнутий до встановленої законом адміністативної відповідальності.
Крім цього, ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим в період часу з 2023 року по 2025 роки до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126, 130 КУпАП, достовірно знаючи про наявність відповідних постанов судів, а саме: Буського районного суду Львівської області від 05 вересня 2023 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, Радивилівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, Франківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, Франківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, Городоцького районного суду Львівської області від 28 жовтня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, Сихівського районного суду м. Львова від 22 листопада 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, Франківського районного суду м. Львова від 13 грудня 2024 року про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, Сихівського районного суду м. Львова про накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років які набрали законної сили, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно, з метою невиконання вказаних вище постанов судів, 21.10.2025 року о 01.40 годині, перебуваючи у м. Львові на вул. І. Виговського, 31 А, керував автомобілем марки «ВАЗ» модель 21083, номерний знак НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , та був зупинений працівниками УПП у Львівській області ДПП згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», внаслідок чого працівниками УПП у Львівській області ДПП на ОСОБА_4 було складено постанову по вчинене правопорушення, пеедбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та протоколи за ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які скеровано до Залізничного районного суду м. Львова та надалі ОСОБА_4 був притягнутий до встановленої законом адміністативної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. У вчиненому щиро розкаюється, зазначив, що зробив для себе висновки і більше такого не повториться.
Суд переконався у правильності розуміння обвинуваченим змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після роз`яснення судом змісту норми ч. 3 ст.349 КПК України обвинувачений ствердно заявив про бажання здійснення судового розгляду за вказаним порядком з правовими наслідками такого розгляду. Від прокурора заперечень з цього приводу не поступило.
Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.
Крім цього, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що винуватість ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковано вірно, так як обвинувачений умисно не виконував постанови суду, що набрали законної сили, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст. 50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.03.2023 у справі №127/10995/19, яку суд застосовує у відповідності до приписів ч.6 ст. 368 КПК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину та його поведінку після його вчинення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я та матеріальний стан, який на медичних обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває /а.с.61,63/, раніше судимий /а.с.52-55/, позитивно характеризується за місцем проживання /а.с.59/. 
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, спосіб вчинення кримінальних правопорушень його мотиви, форму вини, обстановку вчинення кримінальних правопорушень, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу у максимальному розмірі встановленомусанкцією статті обвинувачення, як це просив прокурор у виступі в судових дебатах та погодився обвинувачений.
Запобіжний захід судом обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 50, 65-67, 382 КК України, ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-393, 395 КПК України, суд 
у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 /сімнадцять тисяч/ гривень.
Речові докази: цифрові носії DVD-R, 4.7GB, на яких містяться записи із нагрудних камер працівників УПП у Львівській області екіпажу «Омега 202» та «Омега 212» за 22.10.2025 року та у період часу з 26.05.2025р. по 27.05.2025 р. - залишити при матеріалах справи /а.с.31, 60/.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий суддя: ОСОБА_1