ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 682/2263/24
Провадження № 22-ц/820/12/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,
з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Славутський солодовий завод», треті особи ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про стягнення шкоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Славутський солодовий завод» на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Матвєєвої Н.В. від 12 березня 2025 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року  ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, він відповідно до договору фінансового лізингу №ROH0A!00000399 від 09.09.2019 року, укладеного між ним як лізингоодержувачем та АТ КБ «ПриватБанк» як лізингодавцем він є законним користувачем автомобіля Ford Fusion, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .
23.03.2024 року у м. Славута на перехресті нерівнозначних доріг, по вул. Кн.Сангушків та вул. Приміська з вини ОСОБА_2 відбулася ДТП за участі його автомобіля Renault Koleos державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля позивача Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_3 .
Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.04.2024 року у справі № 682/955/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault Koleos НОМЕР_2 та рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем Ford Fusion НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .

Постанова суду набрала законної сили 23.04.2024 року.
Внаслідок ДТП належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту про оцінку № 697.24К від 23.05.2024 року, виконаного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Fusion, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 378592 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого в ДТП 23.03.2024 року, станом на момент ДТП (з ПДВ на запасні частини та матеріали), становить 1115196,71 грн.
Позивачем також понесено витрати на проведення оцінки автомобіля Ford Fusion в розмірі 4800 грн., що підтверджується рахунком № 697.24К від 16.05.2024 року.
Водій ОСОБА_2 працює технічним директором в ПРАТ «Славутський солодовий завод», автомобіль Renault Koleos НОМЕР_2 належить ПРАТ «Славутський солодовий завод». Згідно з довідкою №614 від 28.06.2024 року ОСОБА_2 23.03.2024 року їхав на підприємство для перевірки технічного стану обладнання.
Згідно з полісом № ЕР/219719356 від 08.03.2024 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault Koleos» на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 грн., франшиза - 0.
Страховиком здійснено страхову виплату позивачу у зв`язку з пошкодженням автомобіля Ford Fusion в сумі 160000 грн. Тому згідно з ст. 1194 ЦК України відповідач має відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, 218592 грн. (378592 грн. – 160000 грн.)
Пошкодженням транспортного засобу позивачу також завдано моральної шкоди, автомобіль ніколи в ДТП не був та не мав пошкоджень.
Позивач досі відчуває постійне нервове переживання, оскільки внаслідок пошкодження автомобіль значно втратив у ціні. Позивач відчуває психологічну напругу, що він втратив значні власні заощадження на його купівлю. Окрім того, автомобіль є невід`ємною частиною повсякденного життя ОСОБА_1 , засобом пересування на роботу, а також способом забезпечення життєвих потреб.
Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань, позбавлення можливості позивача довгий час використовувати автомобіль, а також протиправну бездіяльність відповідача, оцінює розмір моральної шкоди в 50000 грн.
17.07.2024 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування шкоди в позасудовому порядку, однак відповідь не отримано, відповідач не відшкодував завдану позивачу майнову та моральну шкоду.
Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з ПАТ «Славутський солодовий завод» на користь ОСОБА_1 218592 грн. відшкодування майнової шкоди, 50000 грн. компенсації моральної шкоди, 4800 грн. витрат, понесених на проведення оцінки автомобіля та судові витрати.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року (з урахуванням ухвали Славутського міськрайонного суду від 19 березня 2025 року про виправлення описки) позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Славутський солодовий завод» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 218592 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн., витрати понесені на проведення оцінки автомобіля в сумі 4800 грн., судовий збір в сумі 1867,14 грн.
В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Славутський солодовий завод» просить рішення суду скасувати як незаконне та необґрунтоване і відмовити в позові. На думку апелянта, суд першої інстанції допустив ряд процесуальних порушень, приймав докази від сторони позивача з порушенням встановленого порядку протягом всього судового розгляду, докази не надсилалися учасникам справи, чим порушив принцип рівності сторін.
В день прийняття оскаржуваного рішення позивач з порушенням порядку подано до суду платіжну інструкцію № O74O07PKYX від 04.07.2024 року, згідно якої АТ КБ «Приватбанк» перерахував ФОП ОСОБА_5 на ремонт автомобіля 139439,33 грн., отримані від ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в рахунок страхового відшкодування. При цьому страховик перерахував власнику автомобіля АТ КБ «ПриватБанк» 160000 грн., а позивач неодноразово заявляв, що автомобіль не відремонтований. 
Суд також не дав належної оцінки звіту оцінювача ФОП ОСОБА_4 щодо автотоварознавчого дослідження (оцінки) КТЗ - не враховано, що позивач звернувся до нього для проведення оцінки майже через два місяці від дати ДТП, звіт містить суперечності, неправомірно включено суму ПДВ за відсутності доказів ремонту автомобіля із залученням ремонтної організації, що має статус платника ПДВ. За даними звіту ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим, тобто, автомобіль вважається фізично знищеним, тому відшкодування шкоди має відбуватися згідно ст. 30 Закону № 1961-ІY. Суд не врахував відсутність доказів щодо залишкової вартості автомобіля після ДТП, що унеможливлює встановлення розміру шкоди.
Також вважає помилковим висновок суду, що позивач є належним позивачем у справі, зважаючи на те, що власником автомобіля є АТ КБ «ПриватБанк», а в договорі фінансового лізингу не вказано право лізингоодержувача на отримання відшкодування шкоди внаслідок ДТП.

У відзиві ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідно до звіту №697.24К від 23.05.2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion перевищує його ринкову вартість до ДТП і визначено розмір матеріальної шкоди. Апелянт хибно стверджує, що у зв`язку з фізичним знищенням автомобіля позивач був зобов`язаний доводити різницю між вартістю автомобіля до і після ДТП. Факт відсутності претензій підтверджується договором купівлі-продажу предмету лізингу від 18.08.2024 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , який підтверджує завершення фінансових відносин щодо спірного автомобіля, актом приймання-передачі автомобіля від 18.08.2024 року та наказом банку про перереєстрацію авто на ОСОБА_1 . Ці факти свідчать про відсутність будь-яких подальших майнових претензій банку до третіх осіб щодо спірного автомобіля. 
Позивач ОСОБА_1 на момент подання позову був фактичним законним володільцем автомобіля, а тому саме йому слід відшкодувати шкоду внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП. АТ КБ «ПриватБанк» фактично передав позивачу всі права на автомобіль у серпні 2024 року, а тому залучення АТ КБ «ПриватБанк» до участі у справі не було необхідним.

В засіданні апеляційного суду представниця апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.
Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належно.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід частково скасувати та змінити.

Так, встановлено, що 23.03.2024 року у м. Славута на перехресті нерівнозначних доріг, вул. Князів Сангушків та вул. Приміська відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Renault Koleos із державним номерним знаком НОМЕР_2 та автомобіля Ford Fusion із державним номерним знаком НОМЕР_3 .
Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.04.2024 року у справі № 682/955/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault Koleos НОМЕР_2 , 23.03.2024 року у м. Славута на перехресті нерівнозначних доріг, вул. Князів Сангушків та вул. Приміська, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем Ford Fusion НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 10.09.2019 року автомобіль Ford Fusion, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_3 зареєстрований за АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідно до Договору фінансового лізингу №ROH0A!00000399 від 09.09.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 як лізингоодержувачем та АТ КБ «ПриватБанк» як лізингодавцем, позивачу на умовах фінансового лізингу передано у платне володіння та користування (п.2.2. Договору)  автомобіль марки Ford Fusion, 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 . 
Відповідно до п.3.2 цього Договору приймання лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформлюється шляхом підписання акту. З моменту підписання сторонами акту, до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням предметом лізингу (в тому числі ризики, пов`язані з відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам внаслідок користування предметом лізингу). З моменту підписання акту лізингоодержувач несе повну цивільну відповідальність перед третіми особами за його використання, відшкодовує у повному обсязі шкоду третім особам, заподіяну внаслідок експлуатації предмета лізингу.
Відповідно до п. 6.1.2 цього договору лізингодавець зобов`язується надати лізингоодержувачу предмет лізингу протягом 15 робочих днів з моменту підписання сторонами цього договору.
Згідно акту приймання – передачі відповідно до договору фінансового лізингу №ROH0A!00000399 від 09.09.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» як лізингодавець передав ОСОБА_1 як лізингоодержувачу на умовах фінансового лізингу предмет лізингу - автомобіль марки Ford Fusion, 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , дата приймання передачі предмету лізингу – 10.09.2019 року.
Станом на 11.02.2025 року транспортний засіб марки Ford Fusion, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , зареєстровано за АТ КБ «ПриватБанк», дата реєстрації – 10.09.2019 року.
Автомобіль Renault Koleos державний номерний знак НОМЕР_2 належить на праві власності ПрАТ «Славутський солодовий завод», на час ДТП 23.03.2024 року ОСОБА_2 працював та працює на посаді директора технічного відділу ПрАТ «Славутський солодовий завод». 23.03.2024 року ОСОБА_2 виконував свої посадові обов`язки - прямував на підприємство для перевірки технічного стану обладнання силосного корпусу. 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Ford Fusion, 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 під час дорожньо-транспортної отримав механічні ушкодження.
Згідно звіту про оцінку № 697.24К від 23.05.2024 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 за результатами автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Ford Fusion, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП, становить 378592 грн.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого в ДТП 23.03.2024 року станом на момент ДТП (з ПДВ на запасні частини та матеріали), становить 1115196,71 грн.
Згідно вказаного звіту автомобіль відновлювати економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту, яка складає 1115196,71 грн. перевищує вартість досліджуваного автомобіля до його пошкодження – 378592 грн.
ОСОБА_1 сплатив 4800 грн. ФОП ОСОБА_4 за експертне автотоварознавче дослідження КТЗ.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault Koleos» на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується полісом № ЕР/219719356. 
Сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 грн., франшиза - 0.
ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 26.06.2024 року визначила розмір страхового відшкодування в сумі 160000 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту визначено у 536197,79 грн.
28.06.2024 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перерахувало АТ КБ «ПриватБанк» 160000 грн. страхового відшкодування за пошкоджений в результаті ДТП автомобіль Ford Fusion, державний номер НОМЕР_3 . 
АТ КБ «ПриватБанк» перерахував ФОП ОСОБА_5 139439,33 грн. на ремонт автомобіля державний номер НОМЕР_3 як зазначає представник позивача, вказані грошові кошти були отримані від ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в рахунок страхового відшкодування і за проханням позивача перераховані ФОП ОСОБА_5 на ремонт його пошкодженого в ДТП автомобіля.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як лізингоодержувач за договором фінансового лізингу, що виконаний сторонами, є законним володільцем автомобіля Ford Fusion, державний номер НОМЕР_3 і має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок його пошкодження. Страховиком здійснено страхову виплату у зв`язку з пошкодженням автомобіля Ford Fusion в сумі 160000 грн., тому згідно з ст. 1194 ЦК України відповідач як власник джерела підвищеної небезпеки, працівник якого ОСОБА_2 завдав шкоду під час виконання своїх трудових обов`язків, має відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю автомобіля до ДТП) згідно звіту оцінювача № 697.24К від 23.05.2024 року та страховою виплатою, 218592 грн. (378592 грн. – 160000 грн.), а також понесені витрати на оплату автотоварознавчого дослідження 4800 грн. Відшкодування моральної шкоди визначено в розмірі 10000 грн.

Проте з цими висновками в частині стягнення майнової шкоди, витрат за автотоварознавче дослідження не можна погодитися повністю, зважаючи на таке. 

За змістом ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Враховуючи те, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
Отже, факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну.
За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Суд першої інстанції правильно встановив, що на момент ДТП саме позивач ОСОБА_1 як лізингоодержувач за договором фінансового лізингу №ROH0A!00000399 від 09.09.2019 року, укладеним з АТ КБ «ПриватБанк», був законним володільцем автомобіля Ford Fusion, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 .
18.08.2024 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу предмету лізингу - автомобіля Ford Fusion, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 , вказаний транспортний засіб знятий з військового обліку та складено акт приймання – передачі транспортного засобу від 18.08.2024 року. АТ КБ «ПриватБанк» видано наказ від 18.08.2024 року про перереєстрацію транспортного засобу Ford Fusion VIN-3 НОМЕР_5 з метою виконання проекту «Фінансовий лізинг» на ОСОБА_1 .
Тож незалежно від того, що на час вирішення спору право власності на цей автомобіль з об`єктивних причин залишалося зареєстрованим за АТ КБ «ПриватБанк», суд обґрунтовано вказав, що саме позивачу як законному володільцю автомобіля належить право на відшкодування майнової шкоди, завданої його пошкодженням внаслідок ДТП.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, постанові Верховного Суду від 12.08.2022 року у справі № 623/290/21.
Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача права на відшкодування шкоди, завданої в результаті пошкодження автомобіля внаслідок ДТП 23.03.2024 року.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги про недоведеність розміру майнової шкоди, апеляційний суд бере до уваги таке. 
Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулював Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 1961-IV в редакції, чинній на час настання страхового випадку).
За статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 
За статтею 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Суд першої інстанції правильно навів, проте не застосував при вирішенні спору норму статті 30 Закону № 1961-IV (частина 30.2), за якою якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Так, згідно звіту про оцінку № 697.24К від 23.05.2024 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 за результатами автотоварознавчого дослідження, який суд поклав в основу рішення, автомобіль Ford Fusion реєстраційний номер НОМЕР_3 дійсно вважається фізично знищеним, оскільки вартість його відновлювального ремонту автомобіля становить 1115196,71 грн., тобто, ремонт є економічно необґрунтованим, оскільки витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (378592 грн.). 
Розмір матеріального збитку внаслідок пошкодження при ДТП автомобіля Ford Fusion, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди - 378592 грн.
Проте такий висновок оцінювача ФОП ОСОБА_4 прямо суперечить статті 30 Закону № 1961-IV (частина 30.2), за якою в разі визнання транспортного засобу фізично знищеним, розмір збитку складає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Суд першої інстанції це не врахував і помилково визнав вказаний доказ як достовірний та достатній на підтвердження розміру завданого збитку супереч нормам ст.ст. 79, 80 ЦПК України.
Тож за цих обставин помилковим є висновок суду про наявність підстав для стягнення з відповідача 218592 грн. майнової шкоди як різниці між вартістю транспортного засобу до ДТП та здійсненою страховою виплатою (378592 грн. – 160000 грн.).
Сторони не надали суду першої інстанції докази щодо вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено апеляційним судом згідно висновку експерта № 1256/25-26 від 20.03.2026 року за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи (а.с. 93-145, том 4) ринкова вартість автомобіля Ford Fusion, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 до дорожньо-транспортного пригоди 23.03.2024 року, в непошкодженому стані становить 365859,07 грн.; ринкова вартість цього автомобіля після дорожньо-транспортного пригоди 23.03.2024 року, в пошкодженому стані становить 115990,94 грн. (утилізаційна вартість автомобіля як сума вартості його працездатних складників за мінусом вартості робіт по їх демонтажу та вартості металобрухту складових).
Вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , у зв`язку з його пошкодженням в результаті ДТП 23.03.2024 року, складає 1052024,62 грн. 
Вказаний експертний висновок складено старшим судовим експертом Відлацьким А.А. (Хмельницького відділення КНДІСЕ), що має право проведення судових експертиз зі спеціальності 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
Отже, автомобіль Ford Fusion реєстраційний номер НОМЕР_3 дійсно вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим - витрати на ремонт (1052024,62 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до ДТП (365859,07 грн.).
Тож майнова шкода, завдана позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля внаслідок ДТП складає 249868,13 грн. і становить різницю між вартістю автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди (365859,07 грн. - 115990,94 грн.).
Отже, відповідно до ст.1194 ЦК України з врахуванням сплаченого 28.06.2024 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 160000 грн. страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди позивачу слід стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) 89868,13 грн. майнової шкоди (249868,13 грн.- 160000 грн.), у зв`язку з чим рішення в цій частині слід змінити.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.
Суд першої інстанції, вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, правильно виходив з того, що внаслідок ДТП позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях у зв`язку з пошкодженням автомобіля, він тривалий час змушений обходитися без автомобіля, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням засад розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Витрати позивача на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 4800 грн. не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а належать до інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (забезпеченням доказів).
Проте звіт про оцінку № 697.24К від 23.05.2024 року, виконаний оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , відхилений апеляційним судом як недостовірний доказ, тож відсутні правові підстави для стягнення цих витрат позивача в сумі 4800 грн. 
Згідно з ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Тож відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позову (37,18 %) слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору 798,89 грн. 
З врахуванням наведеного оскаржуване рішення слід в частині стягнення витрат за автотоварознавче дослідження скасувати, в частині стягнення майнової (матеріальної) шкоди, стягнення судового збору – змінити; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 89868,13 грн. майнової шкоди та 798,89 грн. судових витрат.
 
В решті рішення слід залишити без змін.
 
Також встановлено, що додатковим рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідача 2926,20 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
 
Згідно з судовою практикою Верховного Суду додаткове рішення суду є похідним від основного рішення і в разі скасування рішення по суті спору додаткове рішення втрачає законну силу (або стає нечинним).
Тож наявні підстави для визнання додаткового рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2025 року нечинним.
 
За змістом ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Сторона відповідача до закінчення судових дебатів у справі не зробила відповідну заяву про намір подати докази на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, ці докази подані після ухвалення рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року, тому правові підстави для розподілу цих витрат відповідача відсутні. 
Водночас апеляційна скарга відповідача задоволена на 62,82%, тому пропорційно з позивача на користь відповідача слід стягнути 2530,94 грн. судових витрат за подачу апеляційної скарги, 10656,28 грн. витрат, понесених на проведення експертизи та 6282 грн. заявлених витрат на правничу допомогу.

 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390  ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Славутський солодовий завод» задовольнити частково.
 
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року в частині стягнення витрат за автотоварознавче дослідження скасувати, в частині стягнення майнової (матеріальної) шкоди, стягнення судового збору - змінити. 
 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Славутський солодовий завод» (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 43, с. Крупець Шепетівського району Хмельницької області, ЄДРПОУ 00377733) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) 89868,13 грн. майнової шкоди та 798,89 грн. судових витрат.
 
В решті рішення залишити без змін.
 
Додаткове рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2025 року визнати нечинним.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Славутський солодовий завод» (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 43, с. Крупець Шепетівського району Хмельницької області, ЄДРПОУ 00377733) 2530,94 грн. судових витрат за подачу апеляційної скарги, 10656,28 грн. витрат, понесених на проведення експертизи та 6282 грн. витрат на правничу допомогу.
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 15 червня 2026 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк