Дата документу  Справа № 331/7193/25 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 331/7193/25    Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В. 
Провадження № 33/807/878/26    Доповідач у 2-й інстанції – Солодовніков Р.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року     м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Солодовніков Р.С., ознайомившись з матеріалами справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (далі апелянт) на постанову судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2026 року, - 
ВСТАНОВИВ:
1. Зміст постанови суду першої інстанції.
Суддею Олександрівського районного суду м. Запоріжжя 26 лютого 2026 року ухвалено постанову, якою до ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 
Так, 04 грудня 2025 року о 23 годині 59 хвилин водій ОСОБА_1 поблизу буд. 13 по вул. Шкільній в м. Запоріжжі керував транспортним засобом Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку як за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, так і в закладі охорони здоров`я відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.
2. Доводи клопотання про поновлення строку.
Апелянт просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови, оскаржену постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування причин пропуску строку вказує, що копію постанови отримав лише 16.03.2026, його інтереси в суді першої інстанції представляв адвокат, який про результат справи не повідомив та не виходив на зв`язок з 26.02.2026. Після цього ОСОБА_1 переніс ускладнення після операційного втручання та проходив реабілітацію до 28.05.2026, що фактично позбавило його можливості підготувати та подати апеляційну скаргу. 
3. Апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.
Правова визначеність лежить в основі верховенства права як засади судочинства (ст. 129 Конституції) і вимагає поваги до остаточного рішення суду.
Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи.
Через призму цих правових положень і належить вирішувати питання поновлення строку на апеляційне оскарження у справі.
Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
За матеріалами справи копію оскаржуваної постанови суду від 26.02.2026 ОСОБА_1 отримав 16.03.2026, що підтверджує апелянт у клопотанні про поновлення строку. 
ОСОБА_1 апеляційна скарга подана лише 29.05.2026.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.
При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суддя апеляційної інстанції враховує процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді в порядку статті 277-2 КУпАП, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.45).
Інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляв уповноважений захисник — адвокат Полулях С.Ю., який подав заперечення, брав безпосередню участь у розгляді справи 26.02.2026 та заявив клопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 (а. с. 16–50).
26.02.2026 суддя Олександрівського районного суду м. Запоріжжя ухвалила постанову, відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення.
Копію оскарженого рішення суду в електронному вигляді захисник апелянта – адвокат Полулях С.Ю. отримав 27.02.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 58).
Разом з тим, ОСОБА_1 , будучи самостійним учасником провадження у справі про адміністративне правопорушення та наділеним правом на подання апеляційної скарги, будучи повідомленим про розгляд справи, зобов`язаний був через розумний проміжок часу цікавитися її перебігом та результатами, зокрема через електронні сервіси: офіційний вебсайт судової влади України, вебпортал судової влади в розрізі конкретного суду, шляхом телефонного зв`язку з кол-центром суду або через Єдиний державний реєстр судових рішень України.
Проте із апеляційної скаргою на постанову суду від 26.02.2026 він звернувся 29.05.2026, у строк більше ніж три місяці. 
Слід зазначити, що до апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив постанову суду від 26.02.2026, роздруковану з Єдиного державного реєстру судових рішень, з якої вбачається, що рішення було надіслано судом 27.02.2026, загальний доступ до нього забезпечено 02.03.2026, а законної сили воно набрало 10.03.2026 (а.с. 67). Це свідчить про обізнаність ОСОБА_1 із можливістю отримання інформації про результати розгляду справи через Єдиний державний реєстр судових рішень.
За таких обставин доводи ОСОБА_1 про те, що адвокат, який представляв його інтереси у суді першої інстанції, після 26.02.2026 не повідомив його про результати розгляду справи та не виходив на зв`язок, не заслуговують на увагу, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, є самостійним суб`єктом процесуальних прав та обов`язків і реалізує їх незалежно від участі захисника.
Оцінивши надані ОСОБА_1 документи на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суддя дійшов висновку, що відомості довідки № 09-12/05 від 28.05.2026, виданої ТОВ "ПЕГАС-ЛТД" про проходження ним реабілітації в період з 18.03.2026 по 27.05.2026, істотно суперечать рекомендаціям медичної виписки лікаря № 724 від 05.03.2026. Зокрема, вказана виписка не містить таких обмежень для ОСОБА_1 , як дотримання суворого ліжкового режиму протягом тривалого часу, обмеження будь-яких фізичних навантажень, уникнення тривалого перебування у вертикальному положенні, постійне амбулаторне спостереження та проходження відновлювальної терапії в ТОВ "ПЕГАС-ЛТД.
Ускладнення після оперативного втручання, про які зазначені в довідці про проходження реабілітації, не підтверджені медичними документами, зокрема висновком сімейного лікаря, про необхідність спостереження якого зазначено у виписці лікаря №724. 
Крім того, за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕГАС-ЛТД" має основний вид економічної діяльності – діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами. Інші види діяльності вказаного товариства також жодним чином не пов`язані з наданням медичних послуг чи послуг із реабілітації. Понад те, громадянин ОСОБА_2 , який підписав документи як директор, не значиться в реєстрі серед осіб, які мають право вчиняти дії від імені цієї юридичної особи (керівників або підписантів).
З огляду на зазначене, суддя апеляційного суду не приймає вказані документи як належні та допустимі докази поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення
Отже, наведені ініціатором відповідного клопотання причини пропуску строку на апеляційне оскарження, з урахуванням тривалості пропущеного строку на апеляційне оскарження, не перебувають у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом і такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
4. Висновки.
Таким чином, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації ОСОБА_1 прав на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст. 294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, апелянтом не наведені і апеляційним судом не встановлені, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.
Із цього слідує висновок, що апелянт мав реальну можливість через публічні сервіси дізнатися про оскаржену постанову, отримати текст рішення та реалізувати своє право на звернення до суду за захистом своїх прав в межах указаного строку, однак цього не зробив.

З урахуванням вказаного, суддя апеляційного суду вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2026 року.
Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга, у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2026 року.
Повернути апеляційну скаргу з додатками апелянту.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду          Р.С. Солодовніков