Справа №591/3173/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О. М.	
Номер провадження 33/816/1228/26 	Суддя-доповідач Колодяжний А. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Колодяжний А. О., з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М., захисника Годнюка С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Годнюка Святослава Миколайовича на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 квітня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - 

установив:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 квітня 2026 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно з цією постановою ОСОБА_1 17 березня 2026 року о 01:06 год. в м. Суми по вул. Кустовська, 2, керував транспортним засобом Maxus T60 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за згодою водія транспортного засобу за допомогою Alcotest Drager 7510, проба позитивна – 2,55 проміле, водій з результатом згоден, чим порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисник Годнюк С.М. просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 квітня 2026 року, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП у діях його підзахисного.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на відсутність належної фіксації виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що свідчить про істотне порушення процедури документування адміністративного правопорушення, що в свою чергу ставить під сумнів правомірність вимоги щодо проходження огляду. Окрім цього зазначає, що сам огляд ОСОБА_1 проведений з істотним порушенням встановленого законом порядку та вимог статті 266-1 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем, їхав на службовому автомобіля до місця несення служби, повідомляв про це працівників поліції, що було проігноровано останніми. Наведені обставини, на думку захисника, свідчать про недопустимість всіх отриманих в ході документування матеріалів справи доказів. Разом з цим вважає, що наявні у справі докази не підтверджують належним чином факт згоди ОСОБА_1 з результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу та усвідомленої відмови від проходження такого в закладі охорони здоров`я. Не погоджується і з кваліфікацією дій ОСОБА_1 , оскільки він раніше притягувався до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, а тому його дії мали бути кваліфіковані за частиною другою статті 130 КУпАП. Попри наявність повторності, інспектор у протоколі помилково знову кваліфікував дії ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП, що було проігноровано судом першої інстанції.
До апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, однак він був представлений своїм захисником – адвокатом Годнюком С.М.
Вислухавши доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в статті 251 КУпАП.
Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає, серед іншого, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 618678 від 17 березня 2026 року, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і, окрім протоколу, об`єктивно, підтверджується наступними доказами.
Роздруківкою показників огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510, якою підтверджено, що результат тесту склав 2,55 проміле. Вказана роздруківка підписана ОСОБА_1 і він власноручно зазначив, що згоден із показниками приладу.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу, де зазначено, що результат огляду 2,55 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі акту.
Довідкою, виданою відділом адміністративної практики управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія.
Відеозаписами події правопорушення з технічних засобів поліцейських, на яких зафіксовані обставини зупинки транспортного засобу, встановлення особи водія, яким виявився ОСОБА_1 , виявлення у нього під час перевірки документів ознак алкогольного сп`яніння, проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510 і результат такого огляду 2,55 проміле, з яким останній спочатку не погодився та виявив бажання прослідувати в заклад охорони здоров`я, однак на вимогу поліцейського сісти в службовий автомобіль, щоб прослідувати в медичний заклад, ОСОБА_1 відмовився та висловив згоду з результатом огляду проведеного на місці, без будь яких застережень, примусу підписав складені щодо нього матеріали справи. 
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 17 березня 2026 року в м. Суми у апеляційній скарзі не оспорюється. 
Крім того, вказана обставина також повністю підтверджується й наявним у справі відеозаписом, який був доданий до протоколу про адміністративне правопорушення.
Вищенаведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а й дотримання поліцейськими самої процедури огляду, що повністю відповідає вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій транспортного засобу зобов`язаний виконувати.
Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_1 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам пунктів 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», встановлення наявності (чи відсутності) яких відноситься до компетенції поліцейського. 
В даному випадку, інспектор поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в ході спілкування повідомив останньому про різкий запах алкоголю з порожнини рота, що і стало початком процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, яку ОСОБА_1 пройшов на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу і погодився з його результатом.
Саме з підстав керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а не відмови останнього від проходження огляду було складено протокол з посиланням на порушення водієм вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, а тому доводи захисника про відсутність в ньому відомостей про виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння не можуть бути взяті до уваги апеляційного суду.
Даний протокол відповідає вимогам статті 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, складений уповноваженою на те особою, визначеною статтею 255 КУпАП, його зміст відображає всі істотні ознаки складу правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 в категоричній формі не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, з яких убачається чітка відмова ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі та згода останнього з результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, розуміння ситуації у якій він опинився.
Аргументи захисника щодо неправильної правової кваліфікації дій ОСОБА_1 апеляційний суд вважає необгрунтованими, з огляду на таке.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17 лютого 2025 року вже був визнаний винним у вчиненні 11 жовтня 2024 року правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 7 квітня 2025 року згідно постанови Львівського апеляційного суду. 
В свою чергу, відповідальність за частиною другою статті 130 КУпАП, яку захисник вважав належною для кваліфікації дій ОСОБА_1 , настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Тобто, річний строк у випадку повторності дій починає рахуватися не з дня винесення постанови, яка є лише доказом вчинення правопорушення, а саме з дня вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
У даній справі, станом на 17 березня 2026 року (дата вчинення правопорушення, за яке притягується ОСОБА_1 оскаржуваною постановою) вже минув рік з часу вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП - 11 жовтня 2024 року (дата вчинення правопорушення, за яке особу притягнуто до відповідальності постановою суду від 17 лютого 205 року), а тому, незважаючи на дату розгляду тієї справи, дії ОСОБА_1 належним чином кваліфіковані саме за частиною першою статті 130 КУпАП за відсутності такої кваліфікуючої ознаки як повторність.
Тому доводи захисника про неналежну кваліфікацію дій ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому огляд на стан сп`яніння повинен був проводитися згідно вимог статті 266-1 КУпАП, а не статті 266 КУпАП, уповноваженою на це особою, а не працівниками поліції, то такі не заслуговують на увагу з огляду на таке.
У відповідності до частини першої статті 15 КУпАП, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
З матеріалів справи слідує, що 17 березня 2026 року о 01:06 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом у м. Суми, поза межами території будь-якої військової частини чи військового об`єкту. При цьому будь-яких документів про те, що на час зупинки він дійсно виконував військовий наказ чи бойове завдання, ОСОБА_1 працівникам поліції не повідомляв. Не було надано таких доказів і захисником як в суді першої, так і апеляційної інстанції.
Отже, як водій транспортного засобу ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП і його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав проводитись за правилами, передбаченими статтею 266 КУпАП поліцейськими. 
У той же час, стаття 266-1 КУпАП регулює порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень, визначених главою 13 Б КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки місцевого суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
Керуючись статтею 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Годнюка Святослава Миколайовича на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  А. О. Колодяжний