Справа № 595/391/26
Провадження № 2/595/323/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 
Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Содомори Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №542524 від 13.02.2020 в розмірі 11586 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у позику, у тому числі на умовах споживчого кредиту №542524, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 3000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування позикою. Зазначає, що Товариство свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредиту. 16.11.2020 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №ККЛУ-16112020, згідно якого позивач по справі набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 , за кредитним договором №542524 від 13.02.2020. Зазначає, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 11586 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту – 3000 грн; заборгованість за процентами – 8157 грн; заборгованість за пенею – 429 грн. Крім того, зазначає, що відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості. На підставі вище наведеного просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання.
Відзиву на позов від відповідача ОСОБА_1 до суду не надходило.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не з`явився, згідно поданого клопотання просив розгляд справи проводити за відсутності представника. Позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та дату розгляду справи, шляхом направлення судової повістки, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала.
За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву, а представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини.
13 лютого 2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 542524 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до п. 1.1 якого товариство надає клієнту кошти в розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування позикою.
Згідно п.1.2 позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.
Пунктом 1.3 договору визначено, що сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: акційна процентна ставка становить 0,01 процентів від суми позики за кожен день користування позикою (3,65 процентів річних) у межах строку надання позики; стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми позики за кожен день користування позикою (693,50 процентів річних). У випадку прострочення клієнтом виконання зобов`язань за Договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі, застосовується стандартна процентна ставка відповідно до п.3.4,3.5 цього договору.
Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом (п.1.6.).
П.1.7. договору визначено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати повернення позики, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору позики, у порядку передбаченому в Правилах.
11 березня 2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено Додатковий договір 812953 до Договору №542524 про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 13.02.2020, згідно з умовами якого, сторони продовжили строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2. Договору строку користування позикою, встановлено нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів – не пізніше 11.04.2020.
На підтвердження укладення вищевказаного кредитного договору та надання кредитних коштів до позовної заяви долучений лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-1002 від 10.02.2026 адресований ТОВ «Лінеура Україна», згідно даних якого відповідно до укладеного договору на переказ коштів ФК-П-19/30-01 від 12 березня 2019 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 13.02.2020 15:23:06 на суму 3000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 48639394 призначення платежу: зарахування 3000 на карту НОМЕР_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №542524 від 13.02.2020 станом на 17.11.2020 року заборгованість ОСОБА_1 за цим договором складала 11586 грн, з яких 3000 грн -заборгованість за тілом кредиту, 8157 грн - заборгованість за процентами; 429 грн – заборгованість за пенею.
16 листопада 2020 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №ККЛУ-16112020, за умовами п. 1.1 на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 Цивільного кодексу України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).
Згідно п.3 договору факторингу підписанням цього договору клієнт гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у реєстрі боржників.
Згідно п. 8.2 договору факторингу передача клієнтом паперового реєстру боржників фактору здійснюється протягом одного робочого дня з дати отримання від фактора оплати ціни продажу в порядку, визначеному п.7.2,7.3 Договору.
На підтвердження переходу права вимоги до фактора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до позовної заяви надано акт приймання-передачі реєстру боржників від 16 листопада 2020 року до договору факторингу №ККЛЛ-16112020 від 16.11.2020 та платіжну інструкцію №20164 від 18.11.2020, згідно з якою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало ТОВ «Лінеура Україна» 502890 грн. за переуступку права вимоги згідно п.7.1. договору факторингу №ККЛЛ-16112020 від 16.11.2020 року без ПДВ.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ККЛЛ-16112020 від 16.11.2020, загальна сума заборгованості по кредиту ОСОБА_1 за кредитним договором №542524 від 13.02.2020 становить 11586 грн.
12.03.2026 року за вих.№20233057 на адресу ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направлено досудову вимогу, якою повідомлено відповідача про відступлення права вимоги ТОВ «Лінеура Україна» - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі укладеного договору факторингу №ККЛУ-16112020 від 16.11.2020 року.
Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Частини 1, 2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За правилом ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України.
Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду.
Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
Так,ст.525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст.526, ч. 1 ст.527, ч. 1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
При цьому відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частини 1, 5ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов Договору відповідачу був наданий кредит у сумі 3000 грн. При цьому унаслідок порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань виникла прострочена заборгованість.
Із листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-1002 від 10.02.2026 адресованого ТОВ «Лінеура Україна», вбачається, що відповідно до укладеного договору на переказ коштів ФК-П-19/30-01 від 12 березня 2019 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 13.02.2020 15:23:06 на суму 3000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 48639394 призначення платежу: зарахування 3000 на карту НОМЕР_1 .
Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Договором, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка становить 11586 грн.
Відтак, суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за договором, що становить 11586 грн, яка складається з 3000 грн - заборгованості за кредитом; 8157 грн - заборгованості за нарахованими процентами; 429 грн - заборгованості за пенею.
За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх, як кожен зокрема так і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18.
Позивачем до позовної заяви в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано наступні документи: договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025; акт №1642 від 09.03.2026, згідно якого витрати на правничу допомогу становлять 8000 грн; детальний опис наданих послуг від 09.03.2026 до Акту №1642 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025; ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» від 02.07.2025.
Зваживши ступінь складності справи та надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги поза судовим засіданням, враховуючи принцип співмірності, суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути суму витрат на правову допомогу в розмірі 8000 гривень.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи висновок суду про задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2662,40 гривень, сплачений згідно платіжної інструкції №17156 від 17.03.2026.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 17, 76-81,141, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанкова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236; НОМЕР_3 , банк отримувача – АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місце реєстрації – м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх) заборгованість за кредитним договором №542524 від 13.02.2020 у сумі 11586 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят шість) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанкова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236; НОМЕР_3 , банк отримувача – АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місце реєстрації – м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх) 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп судового збору та судові витрати на правову допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Бучацького районного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя:	  	Р.  О.  Содомора