Справа № 308/7770/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складi головуючого судді – Логойда І.В., за участю секретаря судового засідання – Сабо І.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Дубровська Олена Миколаївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Дубровська Олена Миколаївна, звернувся в суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 16 липня 1987 р. взятий на облік у Слов`янському міському військкоматі як особа, придатна до військової служби. 07 грудня 1987 р. ОСОБА_1 демобілізований з військової служби внаслідок хвороби на підставі ст. 92-Б гр.1 наказу Міністерства оборони СССР № 185 від 03 вересня 1973 р. «Про введення в дію положення про медичне освідчення у збройних силах СССР". ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою і проживає в Ужгороді з кінця березня 2022 р. 19 квітня 2022 р. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК щодо визначення його придатності для проходження військової служби за мобілізацією, про що цього ж дня складена картка обстеження та медичного огляду визначення ступені придатності до військової служби. Відповідно до довідки № 1530 від 19 квітня 2022 р., яка видана ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст.4А розкладу хвороб графи ІІ. 19 квітня 2022р. ІНФОРМАЦІЯ_4 видано довідку № 709-д про те, що він визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та не підлягає мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відомості про виключення ОСОБА_1 з військового обліку підтверджується копію військового квитка серії НОМЕР_1 , де в розділі VIII прийняття на облік та зняття з обліку, проставлено штамп «знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 » та ще проставлений штамп «Не військовозобов`язаний». В додатку «Резерв ID», дата останнього оновлення даних у якому 06 лютого 2025 р., містяться відомості про виключення ОСОБА_2 з військового обліку як непридатного до військової служби, та наявне посилання на реєстраційний номер відносно статусу ОСОБА_1 у реєстрі «Оберіг» - 250320246428734000133. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 не є особою, на яку розповсюджується Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу», а також про те, що службові особи, в першу чергу працівники поліції, органів ТЦК, СБУ та інших мають можливість шляхом доступу до відповідних реєстрів, отримати всі необхідні відомості про особу. Не дивлячись на зазначене, працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 22 листопада 2025 р. у м. Слов`янську було складено відносно ОСОБА_1 протокол про порушення ч.3 ст. 210 КУпАП як на особу, яка не стала на військовий облік військовозобов`язаних за місцем мешкання та як на особу, що прибула з іншої місцевості на нове місце мешкання. Надання ОСОБА_1 пояснень та документів про відсутність у нього статуту військовозобов`язаного для працівника ІНФОРМАЦІЯ_5 значення не мали. 26 листопада 2025 р. керівником ІНФОРМАЦІЯ_5 1 винесено постанову №1308 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУПАП та накладено штраф в розмірі 17 тис. грн. Зазначена постанова в порядку ч.2 ст. 286 КУпАП ОСОБА_1 не отримувалась. Про постанову № 1308 від 26 листопада 2025 р. Черкасову стало відомо 13 травня 2026 р., коли він не міг скористуватись банківською карткою. Після цього він з`ясував, що відносно нього відкрито на підставі оскаржуваної постанови виконавче провадження № 80919368 від 04 травня 2026 р. про стягнення з нього подвійної суми штрафу в розмірі 34 000 грн. На підставі наведеного, просить скасувати постанові про адміністративне провадження № 1308 від 26 листопада 2025 р., провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2026 постановлено: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у вказаній адміністративній справі. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Постановлено витребувати від ІНФОРМАЦІЯ_6 постанову про адміністративне правопорушення №1308 від 26.11.2025.
05.06.2026 представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позову, вказує наступне. Згідно з єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів був виявлений факт зміни місця мешкання ОСОБА_1 , не з`явився для постановки на війсьоквий облік. 22.11.2025 ОСОБА_1 був запрошений на складання адміністративного протоколу, в подальшому винесено постанову. Додано протокол №1308 від 22.11.2025 та постанову №1308 по справі про адміністративне правовпорушення від 26.11.2025.
Позивач ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явилися, при цьому згідно прохальної частини позовної заяви, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити такі, розглянути справу без його участі. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення №1308 від 26.11.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не встав на військовий облік військовозобов`язаних за місцем мешкання, як особа, яка прибула з іншої місцевості на нове місце мешкання, чим порушив вимоги п.п.2 п.1 ст.37 та п.1 ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся із даним позовом в суд.
Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан запроваджується з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, такий неодноразово продовжено. 
Відповідно до абзацу 2 п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: 1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років, зокрема які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України.
Відповідно до п.1 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 235 КУпАП передбачено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_1 від 27.05.1987 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , демобілізований на підставі Пр. МОСССР №185 від 03.09.1973 року на підставаі ст. 92-Б гр.1.
Згідно довідки військово-лікарської комісії №1530 від 19.04.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 4А графи ІІ ТДВ. 
До матеріалів позовної заяви долучено довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 №709-д від 19.04.2022 року, зі змісту якої встановлено, що відповідно до висновку військово-лікарської комісії №1530 від 19.04.2022 року, ОСОБА_1 визнаний не придатним до проходження військової служби з виключенням з військового обліку та не підлягає призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Додано також картку обстеження та медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З поданих суду документів вбачається, що на момент винесення оскаржуваної постанови позивач був визнаним військово-лікарською комісією непридатним, що також підтверджується витягом, доданим позивачем з програми «Резерв+», де зазначено статус «непридатний з виключенням з військового обліку».
Відповідно до положень Закону Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України. Одним з основних завдань Реєстру є організація та ведення військового обліку громадян України.
До Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» були внесені зміни, а саме частину 1 статті 34 викладено в такій редакції: «1. Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки». Відповідно до пункту 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» основними засадами ведення Реєстру є обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Частина 2 статті 3 цього закону встановлює, що оформлення документів військового обліку громадян України здійснюється з використанням засобів Реєстру. Відповідно до ч. 1 статті 5 Закону держателем Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядниками Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України, Служба безпеки України, Служба зовнішньої розвідки України та розвідувальний орган Міністерства оборони України.
Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру. Частина 5 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» передбачає, що органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України; відповідний підрозділ розвідувального органу Міністерства оборони України.
Частина 6 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» передбачає, що органи адміністрування Реєстру: 1) здійснюють аналітичну обробку даних; 2) забезпечують взаємодію щодо ведення Реєстру, контролюють повноту, відповідність та своєчасність внесення інформації, наданої державними органами, контролюють виконання рішень Держателя та розпорядника Реєстру. Орган адміністрування Реєстру має доступ до статистичних відомостей Реєстру; 3) забезпечують зберігання та резервування бази даних Реєстру, контроль за її цілісністю, дотриманням вимог законодавства та Порядку ведення Реєстру, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 4) організовують підготовку та підвищення кваліфікації персоналу підпорядкованого органу адміністрування.
Відповідно до ч. 8 статті 5 цього Закону органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України та розвідувального органу Міністерства оборони України.
Отже, Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» прямо визначає та покладає права та обов`язки щодо ведення Реєстру на районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
За приписами примітки до статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210,210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Згідно положень Закону вбачається, що персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносить і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами.
У оскаржуваній постанові відсутнє посилання на те, що відповідач з поважних причин не міг отримати необхідні дані з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.
Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідачем не надано.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд доходить переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не надано доказів неможливості отримання таких даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, відповідно до примітки ст. 210 КУпАП, відсутні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Отже, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати постанову №1308 від 26.11.2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з ІНФОРМАЦІЯ_8 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 10, 11, 242, 245, 286 КАС України, ст. ст. 152, 219, 251, 280, 283, 293 КУпАП,
У Х В А Л И В:
Позовну заяву - задовольнити повністю.
Скасувати постанову №1308 від 26.11.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_9  (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 )
Повне рішення виготовлено 08 червня 2026 року.
Суддя Ужгородського міськрайонного суду 
Закарпатської області         І.В. Логойда