Справа № 577/5180/25
Провадження № 2/577/58/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

31 березня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області 

в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,
за участі секретаря судового засідання Мукосєєва І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотопі Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 55 937 грн. 50 коп, -
В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та прохає стягнути з відповідачки заборгованість за договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року в розмірі 55 937 грн. 50 коп.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що 27 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 4001882. Вказаний договір був підписаний електронним підписом ОСОБА_1 .
Відповідно до умов зазначеного договору відповідачці був наданий кредит на суму 12 500 грн 00 коп, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, інших платежів та можливих штрафних санкцій, які передбачені кредитним договором.
Відповідачка ОСОБА_1 брала на себе зобов`язання повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, визначені договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року, відповідно до Графіку сплати кредитних коштів.
Свої зобов`язання за вищевказаним договором ТОВ «Мілоан» виконало.
Однак свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року ОСОБА_1 не виконувала, у зв`язку з чим станом на 02 липня 2021 року за нею утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 55 937 грн. 50 коп, яка включає в себе: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 12 500 грн 00 коп, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 42 187 грн 50 коп. та заборгованість за комісією 1 250 грн 00 коп.
02 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги № 73-МЛ, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року на суму 55 937 грн. 50 коп.
15 липня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відповідачу ОСОБА_1 була направлена претензія з вимогою погашення кредитної заборгованості за договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року. Однак вказана заборгованість ОСОБА_1 у добровільному порядку сплачена не була. Тому ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заметається до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 35).
Судовий розгляд справи був відкладений на 31 березня 2026 року на 08 год. 15 хв. (а.с. 76).
Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився. У своїй позовній заяві ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» зазначило про розгляд справи без участі його представника. Також у відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача – адвокат Усенко М.І. зазначив про розгляд справи без його участі (а.с. 67-71).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с. 81-83), її представник – адвокат Юсан І.О. надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, у якій зазначила, що відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги визнає частково , не згодна із нарахованими їй процентами за користування кредитними коштами. Позицію, викладену у відзиві на позовну заяву підтримує у повному обсязі (а.с. 80).
Представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Юсан І.О. надала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що відповідачка позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» визнає частково на суму 17 187 грн 50 грн., яка включає в себе заборгованість за кредитом у розмірі 12 500 грн 00 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 4 687 грн 50 коп, оскільки договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року визначено що кредитні кошти у розмірі 12 500 грн. 00 коп надають позичальнику строком на 30 днів з 27 березня 2021 року (пункт 1.3 договору); термін повернення кредиту – 26 квітня 2021 року (пункт 1.4 договору).
У п. 1.5.2. зазначеного договору передбачено, що проценти за користування кредитними коштами становлять 4 687 грн 50 коп та нараховуються за ставкою 1,25 % в день. 
Зі змісту позовної заяви не зрозуміло, який період позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитними коштами. 
Відповідачка наполягає, що після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави донарахування передбачених договором процентів, а тому заявлена ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вимога в частині стягнення з відповідачки заборгованості по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 37 500 грн. 00 коп є безпідставною та задоволенню не підлягає, а з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в межах строку дії кредитного договору, а саме за період з 27 березня 2021 року до 26 квітня 2021 року у розмірі 4 687 грн 50 коп та саме вказану суму відповідачка визнає. 
Щодо стягнення комісії, то п. 1.5.1. договору про споживчий кредит передбачено, що комісія за надання кредиту становить 1 250 грн 00 коп та нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Проте 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в наступній редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за надання кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання фінансового інструменту.
Враховуючи наведене, оскільки відповідачці було встановлено одноразову плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п. 1.5.1 договору про споживчий кредит умови щодо обов`язку позичальника сплатити одноразову комісію за надання кредиту в сумі 1 250 грн 00 коп є нікчемними, а тому ТОВ «Мілоан» без належних на те правових підстав нарахована комісії за надання кредиту, у зв`язку з чим, позовна вимога позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. 
Стосовно розподілу судових витрат, то ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заявлено вимогу про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп. Однак, наголошуємо на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17).
Відповідачка ОСОБА_1 наполягає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. 00 коп не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи.
Під час вирішення питання про стягнення з відповідачки судових витрат у вигляді сплаченого позивачем судового збору, прохає врахувати положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
. Враховуючи викладене позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» прохає задовольнити частково в частині стягнення заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 12 500 грн 00 коп та процентів за користування кредитними коштами у розмірі 4 687 грн 50 коп, а також зменшити розмір судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 58-62).
Представником позивача ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - адвокатом Усенком М.І. надана відповідь на відзив, у якій він зазначив, що 27 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 4001882, за умовами якого відповідачці наданий кредит на суму 12 500 грн. 00 коп, зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Вказаний договір був підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором. 
Відповідачка ОСОБА_1 не заперечує факту укладення нею 27 березня 2021 року договору про споживчий кредит № 4001882, а також отримання нею грошових коштів. 
Крім того ОСОБА_1 не заперечує щодо стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12 500 грн. 00 коп.
Що стосується заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами, то відповідно до п. 1.5.2., 1.7 договору тип процентної ставки – фіксована; проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1, 25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору, кредит надається строком на 30 днів з 27 березня 2021 року до 26 квітня 2021 року.
Проте п. 2.3.1.2. договору передбачена можливість пролонгації вказаного договору, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку на строк 60 днів. При цьому проценти за користування кредитними коштами протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, визначеною у п. 1.6. договору (5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом). 
Таким чином розмір заборгованості по процентам складається з:
1. Період 30 днів (з 27 березня 2021 року до 26 квітня 2021 року), за який щодня нараховується процент 1,25% від тіла кредиту (п. 1.3. та п. 1.5.2. кредитного договору). 
Відповідно:
1,25% від 12 500 грн 00 коп. = 156,25 грн
156 грн. 25 коп. х 30 днів = 4 687 грн 50 коп. 
2. Пролонгований період складає 60 днів (з 27 квітня 2021 року до 25 червня 2021 року), за який щодня нараховується процент 5,00% від тіла кредиту (п. 2.3.1.2. та п. 1.6. кредитного договору). 
Відповідно:
5,00% від 12 500 грн 00 коп. = 625 грн 00 коп,
625 грн 00 коп х 60 днів = 37 500 грн 00 коп.
Стосовно стягнення комісії за кредитним договором, то, відповідно до п. 1.5.1 договору про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року, комісія за надання кредиту становить 1 250 грн 00 коп та нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово.
ТОВ «Мілоан» не є банком, а вважається небанківською (фінансовою) установою та, відповідно, не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону «Про банки та банківську діяльність».
Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії за надання кредиту. Крім того, укладаючи кредитний договір, відповідачка достовірно знала про його умови та про наслідки невиконання умов кредитного договору, повинна була діяти добросовісно, а підписавши договір, вона погодилась з його умовами та взяла на себе зобов`язання, передбачені договором, в тому числі і щодо сплати комісії за надання кредиту.
Встановлення ТОВ «Мілоан» у кредитному договорі комісії не суперечить закону. Умова договору щодо обов`язку сплачувати комісію за надання кредиту недійсною визнана не була. За таких обставин позивач має право вимагати стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією. 
Таким чином загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року розрахований наступним чином: 12 500 грн 00 коп (тіло кредиту) + 1 250 грн 00 коп (комісія за надання кредиту) + 4 687 грн 50 коп (проценти користування кредитом за період 2 30 днів - з 27 березня 2021 року до 26 квітня 2021 року) + 37 500 грн 00 коп (проценти за пролонгований період 60 днів - з 27 квітня 2021 року до 25 червня 2021 року) = 55 937 грн 50 коп. загальна сума заборгованості.
При цьому розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року був переданий позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02 липня 2021 року та сума заборгованості за вказаним кредитним договором була визначена також ТОВ «Мілоан». Тобто після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося.
На час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахованих процентів за користування кредитними коштами, а тому позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані проценти. 
Відповідно до чинного законодавства усі дії позивача є правомірними, оскільки позивач не має наміру стягнути з відповідачки штраф, інші санкції чи пеню (а.с. 67-71).
Суд, дослідивши письмові докази, приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Таким чином будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Встановлено, що 27 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 4001882 (а.с. 5зв-9).
Пунктом 6.1. вищевказаного договору передбачено, що цей договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та (або) відповідний мобільний додаток чи інші засоби. 
Вказаний договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором U11323 (а.с. 11).
Відповідачка ОСОБА_1 не заперечує факт укладення 27 березня 2021 року між нею та ТОВ «Мілоан» договору про споживчий кредит № 4001882.

Згідно п. 1.1 вищевказаного договору, за цим договором кредитодавець (ТОВ «Мілоан») зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію за користування кредитом у встановлений у п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.
Умовами вказаного кредитного договору визначено, що ТОВ «Мілоан» надає позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12 500 грн. 00 коп на строк 30 днів з 27 березня 2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 26 квітня 2021 року (п.п. 1.2-1.4 договору). 
Пунктом п. 1.5.1. договору про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року визначено, що комісія за надання кредиту 1 250 грн 00 коп, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно п.п. 1.5.2., 1.6., 1.7 зазначеного договору проценти за користування кредитом становлять у розмірі 4 687 грн 50 коп, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього договору (а.с. 5).
Пунктом 2.2.3. договору про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року передбачено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та (або) строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та (або) строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та (або) в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. 
Крім того п.п. 2.3.1., 2.3.1.2. договору визначено, що продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. 
Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року ТОВ «Мілоан» виконало, перерахувавши 27 березня 2021 року ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 12 500 грн 00 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 42484607 від 27 березня 2021 року (а.с. 12 зв).
Факт отримання грошових коштів відповідачка ОСОБА_1 не заперечує. 
Пунктом 2.4.1. договору про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року передбачено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше дати остаточного погашення, згідно п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Якщо після завершення строку кредитування визначеного згідно п. 1.3 та п. 2.3 цього договору, заборгованість не буде погашена позичальником.
Проте свої зобов`язання за вищевказаним договором ОСОБА_1 не виконала. 
Станом на 25 червня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан» за договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року становила 55 937 грн. 50 коп, та включала в себе: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 12 500 грн 00 коп, заборгованість по процентам за користування грошовими коштами за період з 28 березня 2021 року до 25 червня 2021 року в розмірі 42 187 грн 50 коп. та заборгованість за комісією 1 250 грн 00 коп. (а.с. 23зв).
З огляду на свободу договору, яка передбачена ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування, а також передбачили у пунктах 2.3.1., 2.3.1.2. договору умову про продовження строку користування кредитними коштами на строк 60 днів у разі, якщо позичальник продовжує користуватися кредитними коштами, а також передбачили право кредитодавця нарахувати проценти за користування кредитними коштами за стандартною процентною ставкою 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6 договору) після закінчення 30 днів користування кредитом протягом 60 днів прострочення повернення кредитних коштів. 
Відповідачка ОСОБА_1 підписавши 27 березня 2021 року договір про споживчий кредит № 4001882 погодилася із зазначеними умовами.
З розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року вбачається, що ТОВ «Мілоан» нарахування процентів ОСОБА_1 за користування кредитними коштами здійснювало за період з 27 березня 2021 року до 25 червня 2021 року (а.с. 13), тобто відповідно до умов вказаного договору.
Що стосується вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 1 250 грн 00 коп, то, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
З п. 1.5 договору про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року вбачається, що до сукупної вартості кредиту включено комісію за надання кредиту в сумі 1 250 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово.
Аналіз пункту 1.5.1 вказаного договору свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та (або) кредитного посередника, які пов`язані з наданням кредиту, які надаються позичальнику та за які кредитодавцем встановлена комісія у розмірі 10% від суми кредиту одноразово. Позивачем не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, не зазначено які саме послуги, пов`язані з наданням кредиту, виконує позивач за сплачену позичальником комісію. Умови пункту 1.5.1. договору не містять зобов`язання кредитора вчинити відповідну дію на користь позичальника внаслідок отримання комісії.
Надання кредиту є по суті основним обов`язком кредитодавця за умовами укладеного із споживачем договором, а не послугою, виконання якого не може здійснюватися за окрему плату.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зважаючи на викладене, положення пункту 1.5.1 договору про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22.
Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Оскільки пункт 1.5.1 договору про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року, яким установлений обов`язок позичальника сплачувати комісію за надання кредиту у розмірі 10% від суми кредиту одноразово, є нікчемним, суд на підставі ч. 5 ст. 216 ЦК України вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а тому сума боргу підлягає зменшенню на суму комісії за надання кредиту у розмірі 1 250 грн 00 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною ч. 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
02 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги № 73-МЛ (а.с. 14 зв-19).
Пунктом 1.1. вищевказаного договору передбачено, що Кредитор (ТОВ «Мілоан») передає (відступає) Новому кредиторові (ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал») за плату, а Новий кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (п. 1.1. договору) 
Відповідно до п. 6.2.3. договору про відступлення прав вимоги в якості компенсації за придбання (відступления) прав вимоги, права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей. При цьому виконання новим кредитором та кредитором умов, що визначені цим пунктом є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається.
02 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» був підписаний Акт приймання-передачі Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02 липня 2021 року (а.с. 22зв).
Як вбачається з Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02 липня 2021 року до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 4001882, укладеним 27 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» на загальну суму 55 937 грн. 50 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 500 грн 00 коп, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами - 42 187 грн 50 коп та комісія - 1 250 грн 00 коп (а.с. 23зв).
Відповідно до положень ст. 1083 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Слід зазначити, що повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні жодним чином не змінює умов раніше укладених договорів позики (кредитних договорів), а носить лише інформативний характер. 
Крім того, законодавством України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги.
Положенням ч. 2 ст. 516 ЦК України встановлено, що у разі, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, виконання ним свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
ОСОБА_1 не здійснювала погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року на загальну суму 55 937 грн. 50 коп ні ТОВ «Мілоан», ні ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». 
15 липня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відповідачці у ОСОБА_1 була надіслана претензія щодо погашення кредитної заборгованості за вищевказаним договором (а.с. 24). Однак вказана заборгованість погашена не була. 
Враховуючи вищевикладене з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року, яка включає в себе: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 12 500 грн 00 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 42 187 грн 50 коп, всього 54 687 грн 50 коп.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» слід відмовити.
Позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп (а.с. 4 зв).
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволені на 98 %, то, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 373 грн 95 коп (2 422 грн 40 коп х 98 %). 
Що стосується стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то у ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу).
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2021 року у справі № 922/449/21 та від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» прохає стягнути з відповідачки ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених на професійну правничу допомогу витрат 8 000 грн 00 коп
На підтвердження витрат, понесених позивачем за надання адвокатським об`єднанням «Апологет» адвокатом Усенко М.І. професійної правничої допомоги суду надані: договір про надання правової (правничої) № 0107 допомоги від 01 липня 2025 року (а.с. 27); акт № Д/505 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 24 липня 2025 року (а.с. 28); детальний опис № Д/505 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 24 липня 2025 року (а.с. 28 зв.), ордер (а.с. 27 зв), Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого Усенко М.І. є керівником адвокатського об`єднання «Апологет» (а.с. 29)
Частиною 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейський суд з прав людини 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Суд вважає, що заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн 00 коп є неспівмірною зі складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правничої допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову.
При цьому суд також враховує, що справа розглядалася у порядку спрощеного провадження, а адвокат не приймав участі в судових засіданнях.
За таких обставин суд приходить висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп. Саме така сума, на думку суду, відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.
Керуючись ст.ст. 6, 205, 207, 509,512, 514, 516, 526, 527, 530, 611, 626, 627, 628, 638, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078, 1083 ЦК України, ст. ст. 12, 77-81, 141, 259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4001882 від 27 березня 2021 року, яка включає в себе: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 12 500 грн 00 коп (дванадцять тисяч п`ятсот грн 00 коп) та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 42 187 грн 50 коп (сорок дві тисячі сто вісімдесят сім грн 50 коп), всього 54 687 грн 50 коп (п`ятдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят сім грн 50 коп).
В іншій частині у задоволенні позовних вимог, - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в 2 373 грн 95 коп (дві тисячі триста сімдесят три грн 95 коп) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн 00 коп (три тисячі грн 00 коп), всього 5 373 грн 95 коп (п`ять тисяч триста сімдесят три грн 95 коп). 
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін: 

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», юридична адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1 корпус 28, ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_1 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614.

відповідачка: ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . 

Суддя Ярмак О.  М.