ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 362/7402/25 Суддя (судді) першої інстанції: Лебідь-Гавенко Г.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Попової О.Г., суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В. розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі по тексту також - відповідач) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № 339 від 02.04.2025 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 17 000 грн, у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2026 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив із того, що відмова від підписання протоколу, в якому позивача повідомлено про розгляду протоколу, не є поважною причиною неявки 02.04.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови № 339 у відсутність позивача не є порушенням його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, скільки позивач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що з 22.03.2025 по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . Позивачу стало відомо, що постановою старшого державного виконавця Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 79051873 від 09.09.2025 відкрито виконавче провадження про примусове виконання постанови № 339, виданого 02.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення 34 000,00 грн. Оскаржувану постанову вважає неправомірною, так як його не було повідомлено чи проінформовано про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, в додатку «Дія» оскаржуваний документ відсутній.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 21.04.2026 № № 713/0/15-26 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2026 вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебувають у провадженні судді Бєлової Л.В.
Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2026, справа № 362/7402/25 передана судді-доповідачу - Поповій О.Г.
До складу колегії суддів із розгляду зазначеної адміністративної справи входять судді Аліменко В.О., Безименна Н.В.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2026 справу №362/7402/25 прийнято до провадження судді Попової О.Г. та призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.
Від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що мотиви і підстави, зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, рішення суду першої інстанції винесено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи. На думку відповідача, судом вірно застосовано норми процесуального і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму судовому рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.
21.03.2025 на вимогу посадових осіб відділення військового обліку та бронювання пред`явити військово-обліковий документ військовозобов`язаного, ОСОБА_1 повідомив, що раніше не отримував такого документу, на обліку військовозобов`язаних за своїм задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання не перебував. Вказане є порушенням військового обліку в частині не перебування на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання в ТЦК та СП. У зв`язку з виявленим порушенням, старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи 1-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 339 від 21.03.2025 за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_4 . 
Однак, позивач відмовився від надання пояснень, підписання та отримання протоколу в присутності свідків.
Листом від 21.03.2025 за вихідним № 1440 ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи 02.04.2025 о 16.00 за адресою: АДРЕСА_1 . У визначений день та час ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду справи про адміністративне правопорушення, поважність причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, тому розгляд справи відбувся без його участі та його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАп і накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000,00 грн. Копію постанови направлено рекомендованим листом. 
Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_1 за наявними документами в матеріалах справи.
Представник ОСОБА_1 подав до суду клопотання про розгляд справи №362/7402/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в порядку письмового провадження.
Враховуючи клопотання сторін, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі. 
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21.03.2025 старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 - майором ОСОБА_3 складено відносно ОСОБА_1 протокол № 339 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
У протоколі № 339 про адміністративне правопорушення зазначено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 як військовозобов`язаний по віку, не включений до зазначеного реєстру та не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в жодному ТЦК та СП, про що свідчить статус «не прив`язаний до військкомату».
ОСОБА_1 у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 п. 1 ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних за своїм задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання. Вказана інформація підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та відсутністю військово-облікового документу з відповідною відміткою про взяття на військовий облік за своїм місцем проживання і має ознаки ухилення гр. ОСОБА_1 від військового обліку в частині не перебування на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання в ТЦК та СП.
За порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 210 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та до цього часу в Україні діє особливий період, то громадянин ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
У протоколі № 339 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 21.03.2025 також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 02.04.2025 о 16:00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, позивач відмовився від надання пояснень, підписання протоколу та отримання другого примірника протоколу в присутності свідків.
Відповідачем направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку лист, в якому повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відбудеться 02.04.2025 о 16:00.
02.04.2025 тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 виніс постанову № 339 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000,00 грн. 
Копію вказаної постанови позивачу направлено на його поштову адресу засобами поштового зв`язку.
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до 1-3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як встановлено з матеріалів справи, оскаржуваною постановою від 02.04.2025 №339 по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн (а.с. 46-48).
Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543, зі змінами та доповненнями, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11 квітня 2024 року).
За визначенням абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває до теперішнього часу.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX затверджено Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, яким оголошено проведення загальної мобілізації. На момент прийняття оскаржуваної постанови мобілізаційний процес не припинявся.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов?язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону: які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" підлягають взяттю на військовий облік військовозобов?язаних; військовозобов?язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов?язаних зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.
Відповідно до абз. 2 пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 р. військовозобов?язані повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.
Відтак, законодавством покладається на військовозобов?язаних обов?язок з дотримання правил військового обліку, зокрема виконання обов?язку перебувати на військовому обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, що встановлений абз. 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів згідно додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 та пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу».
Так, за даними оскаржуваної постанови позивач 21.03.2025 на вимогу посадових осіб відділення військового обліку та бронювання пред`явити військово-обліковий документ військовозобов`язаного, ОСОБА_1 повідомив, що раніше не отримував такого документу, на обліку військовозобов`язаних за своїм задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання не перебував. Вказане є порушенням військового обліку в частині не перебування на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання в ТЦК та СП. У зв`язку з виявленим порушенням, старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи 1-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 339 від 21.03.2025 за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_4 . 
Доводи апеляційної скарги містять посилання на порушення відповідачем процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
У ст. 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Законодавством регламентовано чітку загальну процедуру притягнення осіб до відповідальності за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, яка вимагає забезпечення можливості таким особам бути присутніми при розгляді справи про адміністративне правопорушення та їх своєчасне повідомлення про відповідну дату, час та місце її розгляду із забезпеченням реальної можливості реалізувати свої процесуальні права.
При цьому, важливість дотримання і неухильного виконання таких вимог безпосередньо пов`язано із забезпеченням права особи на захист, зокрема надання нею відповідних пояснень з приводу виниклих правовідносин. Тому, невиконання суб`єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду справи та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення.
Згідно зі ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Із змісту ст.268 КУпАП слідує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Згідно із ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Верховний Суд у постановах від 31.03.2021р. у справі № 676/752/17, від 21.03.2019р. у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020р. у справі № 308/12552/16-а та у справі № 482/9/17, від 06.02.2020р. у справі № 205/7145/16-а, від 25.05.2022р. у справі № 465/5145/16-а зробив висновки про те, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
В оскаржуваній постанові № 339 зазначено, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення громадянин ОСОБА_1 був повідомлений шляхом направлення рекомендованого листа № 2440000169410 від 22.03.2025, відтак, будучи належним чином повідомлений, на розгляд справи 02.04.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув.
З матеріалів справи встановлено, що згідно довідок № 5245, 5241 від 27.03.2025 солдат ОСОБА_6 перебуває на військові службі у військовій частині НОМЕР_1 з 22.03.2025 по теперішній час.
31.05.2026 позивач отримав статус учасника бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 .
Колегія суддів зазначає, у зв`язку із перебуванням на військовій службі у військовій частині з 22.03.2025 позивач не мав змоги отримати повідомлення про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, направлене за адресою місця проживання.
Відповідно до положень пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
В даній справі взагалі відсутні докази отримання/не отримання позивачем листа від 21.03.2025 (направлений 22.03.2025 а.с. 44), на який відповідач посилається в оскаржуваній постанові.
Отже, відповідно до положень пп. 2 п. 41 Порядку № 560 відповідач не мав належного підтвердження оповіщення про виклик позивача до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та прийняв спірну постанови в порушення норм діючого законодавства.
Щодо зазначеного в апеляційній скарзі що протокол про адміністративне правопорушення складався за відсутності позивача, то колегія суддів погоджується з такими твердженнями апелянта з огляду на наступне.
Згідно приписів Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого наказом Міністерства оборони № 3 від 01.01.2024р. :
- п.2 розділу І - уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
- п.1 розділу І - протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності;
- п.5 розділу ІІ - уповноважена посадова особа, яка склала протокол, пропонує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомитися із складеним протоколом, дати письмове пояснення по суті вчиненого правопорушення із проставлянням свого підпису та дати. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можуть бути викладені на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право робити зауваження і надавати пояснення щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.
У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу уповноважена посадова особа, яка складала протокол, робить про це відповідний запис та засвідчує його своїм підписом із зазначенням дати.
Відмова від пояснення або підписання протоколу також може підтверджуватися підписами свідків.
Відмова від підписання протоколу, а також відсутність свідків не є підставами для припинення складання протоколу;
- п.6 розділу ІІ - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про дату, місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про місце і час розгляду справи при підписанні протоколу (у разі його складення) або окремим повідомленням про розгляд справи (додаток 8), яке вручається особі особисто під підпис або надсилається (в тому числі централізовано) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання (перебування), зазначену особою під час уточнення облікових (персональних) даних, або на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання.;
- п.11 розділу ІІ - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4) (далі - постанова).
З протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності № 339 встановлено, що в ньому відсутня відмітка уповноваженої посадової особи ТЦК та СП про відмову позивача від підписання протоколу.
Окрім цього, протокол не містить пояснень самого позивача чи будь-яких відміток, клопотань, підписів позивача.
Водночас, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засвідчили роз`яснення позивачу його прав та обов`язків, відмову останнього від отримання примірника протоколу, повідомлення про час та місце розгляду справи, однак адреси проживання останніх не вказані у спірному протоколі.
Оцінюючи в сукупності викладене, приймаючи доводи позивача про відсутність складення спірного протоколу за його участі, відсутність доказів отримання позивачем листа про виклик для розгляду його адміністративної справи та ураховуючи що ОСОБА_1 з 22.03.2025 перебуває в військовій частині, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що позивач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду відповідачем 02.04.2025 справи про адміністративне правопорушення, а тому не можна вважати, що у відповідача були достовірні відомості про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи.
Звідси, розгляд справи відбувся за відсутності позивача, якого при цьому не було своєчасно сповіщено про розгляд справи, що в силу приписів ч.1 ст. 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.
При цьому, факт зазначення інформації про розгляд справи в протоколі про адміністративне правопорушення не може бути врахований судом, оскільки доказів отримання позивачем зазначеного протоколу матеріали не містять.
Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату Верховний Суд у постановах від 06.03.2018р. у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019р. у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020р. у справі № 05/7145/16-а та від 21.05.2020р. у справі № 286/4145/15-а дійшов висновку про те, що факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.
Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.
З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова відповідача прийнята не на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, допущені порушення при її прийнятті є суттєвими та мають своїм наслідком її скасування.
Отже, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.
Суд першої інстанції наведені обставини не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що відмова суду першої інстанції ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивачем сплачено судовій збір за подання позову в розмірі 605,60 грн (квитанція ID: 5749-5419-8192-7907) та за подачу апеляційної скарги в розмірі 998,40 грн (платіжна інструкція № 6033231031468866), то зазначені суми підлягають відшкодуванню з ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Керуючись ст. ст. 139, 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2026 - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову № 339 від 02.04.2025 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 17 000 грн, у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1604 (одна тисяча шістсот чотири) гривні 00 копійок.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.
Головуючий суддя Попова О.Г.
Суддя Аліменко В.О.
Суддя Безименна Н.В.