ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2026 р. справа № 300/8826/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:
05.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду через систему "Електронний суд" з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, просить:
визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради у продовженні строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи серія НОМЕР_1 ;
зобов`язати Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради продовжити строк дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, серія НОМЕР_1 на підставі рішення ЕКОПФО від 20.10.2025 року № 209/25/2998/ВП;
визнати протиправною і незаконною вимогу Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради щодо здачі посвідчення учасника бойових дій в обмін на продовження строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, або надання довідку з поліції про його втрату;
стягнути з Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради на мою користь моральну шкоду в сумі 100 000 гривень, за умисні незаконні та протиправні дії.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є учасником бойових дій та має статус особи з інвалідністю внаслідок війни. Після отримання рішення команди експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 20.10.2025 № 209/25/2998/ВП про продовження строку інвалідності до 15.10.2027, ОСОБА_1 звернувся до відповідача 21.10.2025 для продовження строку дії посвідчення особи з інвалідністю ІІІ групи. Позивачу відмовлено у продовженні строку дії посвідчення особи з інвалідністю, посилається на пункт 19 постанову Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 «Про порядок виготовлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів», де зазначено, що особа, яка мають право на отримання кількох посвідчень ветерана відповідно до Закону, видається лише одне посвідчення ветерана за їх вибором, а інформація про наявність іншого правового статусу підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру ветеранів війни. ОСОБА_1 зазначив, що статус учасника бойових дій встановлено йому у 2016 році, а статус особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у 2017 році, і видане посвідчення, без вилучення посвідчення учасника бойових дій, а тому є протиправними вимоги відповідача щодо здачі посвідчення учасника бойових дій в обмін на продовження строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, або надання довідку з поліції про його втрату.  ОСОБА_1 зазначив, що відповідач мав би тільки продовжити строк дію посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, а не повторно розглядати комісією і знову встановлювати статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 300/8826/25 передано на розгляд судді Боброву Ю.О.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
16.02.2026 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача від 15.02.2026 про долучення доказів в обґрунтування завдання моральної шкоди (а.с. 47-51).
23.02.2026 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 23.02.2026 на позовну заяву. Так, представник відповідача зазначив, що 21.10.2025 року за віддаленим робочим місцем департаменту соціальної політики у ЦНАПі у ОСОБА_1 прийнято заяву з документами на продовження статусу особи з інвалідністю внаслідок війни в зв`язку з продовженням групи інвалідності згідно витягу з рішення ЕКОПФО від 20.10.2025 року № 209/25/2998. Заяву з документами 22.10.2025 року передано на опрацювання до департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради. Комісією з питань встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, члена сім`ї загиблого департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради 21.11.2025 року ОСОБА_1 подовжено статус особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи згідно пункту 11 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» терміном до 15.10.2027. Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради не надано доступ до Єдиного державного реєстру ветеранів війни, а тому відсутня технічна можливість внесення інформації до Реєстру. Інформацію про надання ОСОБА_1 статусу відповідно до пункту 15 Порядку передано 25.11.2025 Управлінню з питань ветеранської політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації з метою подальшої передачі інформації Мінветеранів для внесення даної інформації в Реєстр. ОСОБА_1 користується паперовим посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 . Відповідно до пункту 19 постанови КМУ №302 нове паперове посвідчення особи з інвалідністю чи вкладка до посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_1 департаментом соціальної політики не видавалась. Заявнику рекомендовано звернутися у Центр надання адміністративних послух для отримання витягу з Єдиного державного реєстру ветеранів війни. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то жодним доказом такі вимоги не підтверджено. Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 52-63).
24.02.2026 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь позивача від 24.02.2026 на відзив. ОСОБА_1 вказав, що відповідач безпідставно посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, що регулює питання щодо надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, а ні продовження зазначеного статусу. Зазначеним нормативно-правовим актом передбачено, що особам, які мають право на отримання кількох посвідчень ветерана відповідно до Закону, видається лише одне посвідчення ветерана за їх вибором, а інформація про наявність іншого правового статусу підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру ветеранів війни, оформленим відповідно до вимог пункту 15 Положення про Єдиний державний реєстр ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 700. Однак посвідчення учасника бойових дій видано позивачу в 2016 році, і жодним нормативно-правовим актом не передбачено вилучення цього посвідчення, в обмін на посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, крім випадків позбавлення цього стансу (а.с. 63-66).
На виконання вимог підпункту 2.3.43 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11 листопада 2024 року № 39 згідно Протоколу від 24.03.2026 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 300/8826/25 передано на розгляд судді Григоруку О.Б.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2026 призначено судовий розгляд справи № 300/8826/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 30.11.2016 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій (а.с. 5).
Позивачу в 2017 році встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, який продовжувався двічі, і був дійсний до 01.11.2025, згідно до Закону України №4170 від 19.12.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи». Дата чергового огляду, згідно довідки МСЕК від 19.05.2021 встановлено 19.05.2022, а строк дії інвалідності до 01.06.2022, що підтверджується копіями посвідчення, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ № 076811 від 01.05.2021 (а.с. 22-25).
ОСОБА_1 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, що підтверджується довідками від 29.07.2023 № 1801 від 02.07.2024 № 172/48 (а.с. 21).
Згідно витягу з рішення команди експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 20.10.2025 № 209/25/2998/ВП, ОСОБА_1 продовжено строк інвалідності до 15.10.2027 (а.с. 14-15).
Позивач через Центр надання адміністративних послуг звернувся із заявою від 21.10.2025 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради для продовження строку дії посвідчення особи з інвалідністю ІІІ групи, в якій зазначив, що посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни додасть при продовженні (а.с. 60-61).
22.10.2025 заяву позивача з документами передано на опрацювання до департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради. Комісією з питань встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, члена сім`ї загиблого департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради 21.11.2025 ОСОБА_1 подовжено статус особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи згідно пункту 11 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» терміном до 15.10.2027. Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради не надано доступ до Єдиного державного реєстру ветеранів війни, а тому відсутня технічна можливість внесення інформації до Реєстру. Інформацію про надання ОСОБА_1 статусу відповідно до пункту 15 Порядку передано 25.11.2025 Управлінню з питань ветеранської політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації з метою подальшої передачі інформації Мінветеранів для внесення даної інформації в Реєстр. 
З огляду на те, що ОСОБА_1 користується паперовим посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , відповідно до пункту 19 постанову Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 «Про порядок виготовлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів» особа, яка мають право на отримання кількох посвідчень ветерана відповідно до Закону, видається лише одне посвідчення ветерана за їх вибором, а інформація про наявність іншого правового статусу підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру ветеранів війни. Позивач посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 не здав, а нове паперове посвідчення особи з інвалідністю чи вкладка до посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_1 департаментом соціальної політики не видавались. Позивачу рекомендовано звернутися у Центр надання адміністративних послух для отримання витягу з Єдиного державного реєстру ветеранів війни.
Вважаючи протиправною відмову Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради у продовженні строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд зобов`язати Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради продовжити строк дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, серія НОМЕР_1 на підставі рішення ЕКОПФО від 20.10.2025 року № 209/25/2998/ВП, визнати протиправною і незаконною вимогу Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради щодо здачі посвідчення учасника бойових дій в обмін на продовження строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, або надання довідку з поліції про його втрату.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.1993 № 3551-XII (далі – Закон № 3551-XII).
Відповідно до статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Документ, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється чинність цього Закону, визначено статтею 18 Закону № 3551-XII.
Так, відповідно до статті 18 Закону № 3551-XII електронне посвідчення ветерана (далі - е-посвідчення ветерана) - документ, що підтверджує статус осіб, зазначених у статтях 6-10-1, 16-1 цього Закону, та формується автоматично (крім випадків, встановлених частиною восьмою, дев`ятою або десятою цієї статті) після встановлення статусу у формі електронного відображення інформації, що містить відомості про особу, зазначену у статтях 6-10-1, 16-1 цього Закону, разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом, штрих-кодом, цифровим кодом), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтверджувальний запис у Реєстрі. Невід`ємною частиною е-посвідчення ветерана є відцифрований образ обличчя, що міститься в Реєстрі або відображається в е-паспорті/е-паспорті для виїзду за кордон, за згодою особи.
Е-посвідчення ветерана формується безоплатно на ім`я особи, якій встановлено статус, із застосуванням засобів Реєстру.
Е-посвідчення ветерана пред`являється особами, зазначеними у статтях 6-10-1, 16-1 цього Закону, без вимог до додаткового пред`явлення посвідчення.
Е-посвідчення ветерана формується засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема через його мобільний застосунок.
Для формування е-посвідчення ветерана використовуються відомості, передані до Єдиного державного вебпорталу електронних послуг відповідно до вимог законодавства з Реєстру та інформаційних (автоматизованих), інформаційно-комунікаційних, електронних комунікаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, держателями (адміністраторами) яких є органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Порядок формування та відображення е-посвідчення ветерана, його перевірка органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами визначається Кабінетом Міністрів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, юридичні та фізичні особи зобов`язані забезпечити перевірку е-посвідчення ветерана, що пред`являється громадянином України.
Особам, зазначеним у статтях 6-10-1, 16-1 цього Закону, видаються нагрудні знаки та за бажанням - посвідчення ветерана. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Ветеранам війни, постраждалим учасникам Революції Гідності, які мають право на одночасне отримання е-посвідчення учасника бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасника війни та постраждалого учасника Революції Гідності, формується лише одне е-посвідчення за їх вибором.
Учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам війни та постраждалим учасникам Революції Гідності, які одночасно є членами сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та/або члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника і Захисниці України, за їх вибором формується лише одне е-посвідчення, у якому відображається інформація про встановлення іншого правового статусу.
Особам, які мають право на одночасне отримання посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, формується лише одне е-посвідчення за їх вибором та за бажанням вручаються посвідчення в установленому порядку.
Е-посвідчення ветерана та посвідчення ветерана мають однакову юридичну силу та використовуються на території України для підтвердження відповідного статусу, отримання пільг, гарантій та компенсацій.
Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів особам, зазначеним у статтях 6-10-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” регулюю Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2025 р. № 579).
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів, в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою від 21.10.2025 (далі – Порядок № 302) посвідчення ветерана - один із таких документів у паперовій формі, виданий за бажанням особи, щодо якої створено реєстрову інформацію про наданий відповідний статус згідно із статтями 6-10-1 Закону, яку внесено до Єдиного державного реєстру ветеранів війни: посвідчення учасника бойових дій; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; посвідчення учасника війни; посвідчення члена сім`ї загиблого; посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України.
Відповідно до пункту 9 Порядку № 302 посвідчення учасника бойових дій і нагрудний знак видаються Мінветеранів, Держспецтрансслужбою, Державним бюро розслідувань, Національним антикорупційним бюро, органами Мін`юсту, Міноборони, МВС, Національної поліції, Національної гвардії, ДСНС, СБУ, розвідувальних органів, Управління державної охорони, Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, а також міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, в яких утворені комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій на виконання пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 р. № 16 “Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (ЗП України, 1995 р., № 3, ст. 73), в порядку, затвердженому відповідними державними органами згідно із законодавством.
Пунктом 10 Порядку № 302 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, посвідчення члена сім`ї загиблого, посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України видаються структурними підрозділами районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у місті (у разі утворення) рад, на які покладено функції з питань ветеранської політики (далі - місцеві структурні підрозділи з питань ветеранської політики) за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) особи.
Для отримання посвідчення ветерана, передбаченого цим пунктом, особа з інвалідністю внаслідок війни (крім осіб з числа іноземців та осіб без громадянства, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України), учасник війни, член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, член сім`ї загиблого (померлого) Захисника і Захисниці України (їх законний представник чи уповноважена особа) (далі - заявник) подають за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) безпосередньо місцевому структурному підрозділу з питань ветеранської політики, зокрема шляхом надсилання засобами поштового зв`язку або через центр надання адміністративних послуг, заяву (у довільній формі), а від імені дитини віком до 14 років таку заяву подає інший з батьків, опікун, піклувальник або інший законний представник.
У заяві зазначаються прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) заявника, поштова адреса та адреса електронної пошти, номер телефону, а також спосіб отримання посвідчення ветерана, передбаченого цим пунктом (за місцем оформлення посвідчення ветерана (повне найменування та місцезнаходження місцевого структурного підрозділу з питань ветеранської політики), у центрі надання адміністративних послуг (повне найменування та місцезнаходження).
Під час подання заяви для проведення перевірки паспортних даних, зазначених у заяві, та реєстраційного номера облікової картки платника податків пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для громадян України), паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства на території України, крім довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про звернення за визнанням особою без громадянства (для іноземців та осіб без громадянства), та документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, внесені до паспорта громадянина України.
У разі надсилання заяви засобами поштового зв`язку для проведення перевірки паспортних даних, зазначених у заяві, та реєстраційного номера облікової картки платника податків додаються копії документів, зазначених в абзаці четвертому цього пункту.
Разом із заявою подається:
копія документа, який посвідчує особу законного представника або уповноваженої особи, та копія документа, який надає повноваження законному представнику або уповноваженій особі представляти заявника, оформленого відповідно до вимог законодавства (у разі звернення законного представника або уповноваженої особи);
копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);
витяг з Єдиного державного реєстру ветеранів війни, оформлений відповідно до вимог пункту 15 Положення про Єдиний державний реєстр ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 700 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 66, ст. 2262);
копія свідоцтва про народження або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини;
фотокартка розміром 3 Ч 4 сантиметри.
У разі коли відомості, зазначені у документах, подання яких передбачено абзацами п`ятим, дев`ятим - одинадцятим цього пункту, містяться в інформаційно-комунікаційних системах, такі документи не подаються, а в заяві зазначаються відомості, необхідні для отримання посвідчення ветерана, передбаченого цим пунктом.
У такому разі відомості, зазначені у документах, визначених абзацами п`ятим, дев`ятим - одинадцятим цього пункту, необхідні для прийняття рішення про видачу посвідчення ветерана, передбаченого цим пунктом, отримуються без участі заявника на підставі зазначених у заяві відомостей шляхом доступу місцевого структурного підрозділу з питань ветеранської політики до відповідних інформаційно-комунікаційних систем або шляхом електронної інформаційної взаємодії електронних інформаційних ресурсів через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів “Трембіта” відповідно до Порядку електронної (технічної та інформаційної) взаємодії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 р. № 606 “Деякі питання електронної взаємодії електронних інформаційних ресурсів” (Офіційний вісник України, 2016 р., № 73, ст. 2455; 2021 р., № 52, ст. 3216; 2023 р., № 11, ст. 721).
Посвідчення ветерана, передбачене цим пунктом, видається протягом п`яти календарних днів з дня надходження відповідної заяви з усіма необхідними документами.
Згідно з пунктом 12 Порядку № 302 органи, зазначені у пунктах 9-11 цього Порядку, вносять в одноденний строк з дня прийняття відповідного рішення інформацію про осіб, яким видано відповідне посвідчення ветерана, нагрудні знаки та листи талонів, до Єдиного державного реєстру ветеранів війни, а в разі відсутності технічної можливості органи, уповноважені на видачу посвідчень ветерана (крім Мінветеранів), подають таку інформацію (за наявності) щомісяця до 15 і 28 числа Мінветеранів із дотриманням вимог законодавства у сфері охорони інформації з обмеженим доступом за формою згідно з додатком 1.
Відповідно до пункту 16 Порядку № 302 особам з інвалідністю внаслідок війни, яким групу інвалідності встановлено без строку перегляду, видаються безстрокові посвідчення ветерана, іншим особам з інвалідністю внаслідок війни - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи строку чи зміни групи інвалідності в посвідчення ветерана (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку засвідчуються відповідно до пункту 14 цього Порядку.
Пунктом 17 Порядку № 302 передбачено, що якщо посвідчення ветерана стало непридатним, було втрачене або змінилися особисті дані (прізвище, власне ім`я та по батькові (у разі наявності), за заявою (у довільній формі) ветерана війни чи члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України (їх законного представника або уповноваженої особи) видається нове посвідчення ветерана у порядку, визначеному пунктами 9 і 10 цього Порядку.
Згідно з пунктом 19 Порядку № 302 особам, які мають право на отримання кількох посвідчень ветерана відповідно до Закону, видається лише одне посвідчення ветерана за їх вибором, а інформація про наявність іншого правового статусу підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру ветеранів війни, оформленим відповідно до вимог пункту 15 Положення про Єдиний державний реєстр ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 700.
Учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам війни, яким одночасно встановлено правовий статус згідно із статтями 10 і 10-1 Закону, видається одне посвідчення ветерана за їх вибором, а інформація про наявність іншого правового статусу підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру ветеранів війни, оформленим відповідно до вимог пункту 15 Положення про Єдиний державний реєстр ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 700.
Особам, які одночасно мають право на встановлення правового статусу згідно із статтями 10 і 10-1 Закону, видається одне посвідчення ветерана за їх вибором.
Відповідно до пункту 21 Порядку № 302 у разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом, посвідчення ветерана, видане їй раніше, вилучається органом, уповноваженим на видачу посвідчень ветерана.
Інформацію про осіб, у яких вилучено посвідчення ветерана, органи, уповноважені на видачу посвідчень ветерана, в одноденний строк з дня прийняття відповідного рішення вносять до Єдиного державного реєстру ветеранів війни, а в разі відсутності технічної можливості подають таку інформацію Мінветеранів із дотриманням вимог законодавства у сфері охорони інформації з обмеженим доступом за формою згідно з додатком 2.
З огляду на зміст вищевказаних положень, Порядок № 302 чітко розділяє такі випадки видачі посвідчення ветерана: видачі первинного посвідчення ветерана; видачі нового посвідчення ветерана внаслідок непридатності попереднього посвідчення ветерана, його втрати або зміни особистих даних (прізвище, власне ім`я та по батькові).
Окремо Порядком № 302 передбачено алгоритм дій щодо посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, якій групу інвалідності встановлено на певний період (період встановлення групи інвалідності).
Так, пунктом 16 Порядку № 302 визначено, що у разі продовження експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи строку чи зміни групи інвалідності в посвідчення ветерана (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. 
Таким чином, в такому випадку не видається нове посвідчення ветерана взамін попереднього, а лише вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи.
В спірному випадку, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 21.10.2025 для продовження строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, у зв`язку із продовженням строку інвалідності до 15.10.2027 на підставі рішення команди експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 20.10.2025 № 209/25/2998/ВП. За вказаних обставин, відповідач мав діяти відповідно до вимог пункту 16 Порядку № 302, а саме: вклеїти в посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи (на правій внутрішній стороні) новий бланк, до якого внести відповідні записи про продовження строку інвалідності  ОСОБА_1 .
Натомість, відповідач таких дій не вчинив, а вказав на наявність в позивача, окрім посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, також посвідчення учасника бойових дій та вимоги пункту 19 Порядку № 302, яким передбачено видачу лише одного посвідчення ветерана за вибором особи, яка має право на отримання кількох посвідчень ветерана відповідно до Закону № 3551-XII.
Такі доводи відповідача є безпідставними, оскільки пунктом 19 Порядку № 302 встановлено вимоги щодо одного посвідчення ветерана лише щодо випадків видачі посвідчень, а не випадків вклеєння в попередні (уже видані) посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни нового бланку у зв`язку з продовженням експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи строку.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що в спірному випадку відсутні підстави для зобов`язання ОСОБА_1 здати посвідчення учасника бойових дій, оскільки позивач не втратив право на статус, визначений Законом № 3551-XII, що відповідно до пункту 21 Порядку № 302 виключає можливість вилучення посвідчення ветерана, виданого особі раніше. 
Як встановлено судом, посвідчення серії НОМЕР_2 , згідно якого позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, ОСОБА_1 видано 30.11.2016 (а.с. 5).
Позивачу в 2017 році встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, який продовжувався двічі: з 01.01.2019 до 01.05.2021, з 01.05.2021 до 01.06.2022, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 з вклеїними бланками від 03.07.2019 та від 20.05.2021 (а.с. 22-23).
Таким чином, ОСОБА_1 ще з 2017 року має в своєму розпорядженні два посвідчення: учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 30.11.2016; особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи серії НОМЕР_1 . Наявність в позивача одночасно таких двох посвідчень свідчить про те, що на час їх видачі ОСОБА_1 не було обмежень щодо їх видачі, оскільки правовий статус, які підтверджують такі посвідчення, позивач з 2017 року не втратив.
Наразі відсутні передбачені пунктом 21 Порядку № 302 підстави для вилучення органом, уповноваженим на видачу посвідчень ветерана, будь-якого з посвідчень ОСОБА_1 як учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 30.11.2016, так і особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи серії НОМЕР_1 .
За вказаних обставин, відмова Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради у продовженні строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи серія НОМЕР_1 не відповідає вимогам Порядку № 302, а тому є протиправною.
Суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача внаслідок протиправної відмови відповідача у продовженні строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи серія НОМЕР_1 за заявою ОСОБА_1 від 21.10.2025, буде зобов`язання відповідача продовжити строк дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, серія НОМЕР_1 на підставі рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 20.10.2025 № 209/25/2998/ВП, яким продовжено строк інвалідності ОСОБА_1 до 15.10.2027.
Щодо позову в частині вимог про визнання протиправною і незаконною вимогу Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради щодо здачі посвідчення учасника бойових дій в обмін на продовження строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, або надання довідку з поліції про його втрату, то в справі відсутні будь-які документи, в яких чітко зазначена вимога відповідача про вилучення посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_1 в обмін на продовження строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, або надання довідки з поліції про його втрату. Долучені до позовної заяви копії листів Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 02.12.2025 № Л/4222 та від 05.12.2025 № Л/7665/п/1, направлені позивачу на його скарги, не містять таких вимог про вилучення посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_1 в обмін на продовження строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, або надання довідки з поліції про його втрату (а.с. 26, 30-31).
Окрім цього, суд вище зазначив про відсутність підстав для зобов`язання ОСОБА_1 здати посвідчення учасника бойових дій, оскільки позивач не втратив право на статус, визначений Законом № 3551-XII, що відповідно до пункту 21 Порядку № 302 виключає можливість вилучення посвідчення ветерана, виданого особі раніше. 
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 100000,00 грн., то суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналіз статті 23 ЦК України дозволяє дійти висновку, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (стаття 1167 ЦК України).
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Ними передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є необхідною, однак не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які підлягають доведенню у відповідних спорах. Підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.
Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із цих складових є підставою для відмови у задоволенні позову.
Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом.
Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність всіх складових елементів правопорушення.
При цьому, саме по собі порушення прав особи ще не свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, оскільки така шкода повинна мати певний прояв у вигляді, зокрема, фізичних та/або душевних страждань, приниженні честі і гідності тощо, і наявність таких обставин повинна довести особа, яка вважає, що їй заподіяно моральну шкоду.
Позивач зазначив, що завдана йому моральна шкода полягає в порушенні права відповідачем на соціальний захист і державну підтримку; приниженні честі та гідності ветерана війни незаконними і протиправними діями; стресі та переживаннях, пов`язаних з незаконною відмовою у продовженні дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи.
В постановах від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17 та від 22.01.2020 у справі № 560/798/16-а Верховний Суд зазначив, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.
В спірному випадку, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та моральною шкодою.
Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що без чинного посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, позивач не може оформити пільги на оплату комунальних послуг, сплачуючи не лише за оренду квартири, а й ще 100 відсотків комунальних послуг, позивач не отримує доплату до пенсії, яка складає 1000 грн. на місяць, саме у зв`язку з відсутністю діючого посвідчення особи з інвалідністю, тобто щомісячно позивач втрачає, тільки на компенсації за оплату комунальних послуг десь 2200 грн., то суд вказує на таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Таким чином, різниця між моральною та матеріальною шкодою в тому, що вона має немайновий характер. 
Натомість, позивач вказує на конкретні суми виплат, які ОСОБА_1 міг би реально одержати за умови наявності чинного посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи. Тобто мова йде про упущену вигоду, яка виходить за межі моральної шкоди, а вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач в позовній заяві не зазначав.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради у продовженні ОСОБА_1 строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, серія НОМЕР_1 .
Зобов`язати Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради (код ЄДРПОУ 36733431, вулиця Грушевського, 29, місто Івано-Франківськ, 76000) продовжити строк дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, серія НОМЕР_1 , на підставі рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 20.10.2025 № 209/25/2998/ВП, яким продовжено до 15.10.2027 строк інвалідності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації як внутрішньопереміщеної особи: АДРЕСА_2 ).
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.