Справа № 465/1762/26 Головуючий у 1 інстанції: Чорний І.Я. 
Провадження № 33/811/861/26 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 04 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, 

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665 гривень 60 копійок судового збору. 
Згідно з постановою судді, 14.02.2026 о 00:43, м. Львів, на перехресті вулиць Кульпарківська – Перфецького, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volksvagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою відповідно не реагував на її зміну, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ford Focus д.н.з НОМЕР_2 , який рухався на зелений сигнал світлофора. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 8.7.3 Е, 16.1, 2.3 Б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити постанову суду в частині призначення адміністративного стягнення.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова необґрунтована у зв`язку із невідповідністю суворості покарання фактичним обставинам справи.
Звертає увагу на те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 зазначив, що рухався на дозвільний зелений сигнал світлофора, і така позиція не була спробою обманути суд, а стала наслідком суб`єктивного сприйняття дорожньої обстановки у стресовій ситуації внаслідок зіткнення.
Вказує, що після перегляду відеозапису та усвідомлення своєї помилки ОСОБА_1 повністю визнав провину та висловив глибоке розкаяння, що підтверджується зверненням до суду під час оголошення рішення.
Зазначає, що судом не було належним чином оцінено той факт, що в результаті події жодна особа не постраждала, здоров`ю людей не було завдано шкоди, а механічні пошкодження транспортних засобів є мінімальними.
Крім цього, судом не взято до увагу поведінку іншого учасника пригоди, який знехтувавши вимогами п. 2.10 ПДР залишив місце події до приїзду органів поліції.
Вказує, на те, що поведінка ОСОБА_1 була правомірно, оскільки останній залишався на місці, викликав працівників поліції та максимально сприяв оформленню матеріалів справи.
Акцентує увагу на тому, що керування транспортним засобом є єдиним професійним навиком та єдиним джерелом доходу.
У судове засідання до суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Сиворіг А.О., не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду. 
Водночас, захисник – адвокат Сиворіг А.О. подав заяву про розгляд справи без участі останнього та  ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка вказаних осіб в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно п.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, яким суд дав правильну правову оцінку та учасником провадження не оспорюється, тому в апеляційному порядку постанова суду в цій частині не переглядається.
Що стосується покликань апелянта про необґрунтованість оскаржуваної постанови в частині визначення стягнення, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Проте, суддею першої інстанції, при розгляді справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначених вимог закону в повній мірі враховано не було. 
Санкцією ст.124 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Апеляційний суд дійшов висновку, що позбавивши  ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами суддя першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є надто суворим. 
Також судом першої інстанції не було належним чином враховано те, що відносно  ОСОБА_1 відсутні будь-які обставини, що у розумінні ст. 35 КУпАП є такими, що обтяжують його покарання. 
Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, дані про його особу, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у тому, що допустив порушення правил дорожнього руху, а також за відсутності відомостей про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає можливим змінити вид адміністративного стягнення, накладений судом першої інстанції, на штраф.
Крім цього, апеляційний суд бере до уваги посилання апелянта про те, що керування транспортним засобом є єдиним професійним навиком та джерелом доходу.
Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає за можливе змінити накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задоволити. 
Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 04 травня 2026 року про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП – змінити в частині накладення адміністративного стягнення. 
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. 
В решті постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 04 травня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя   М.Ф. Романюк