Справа № 390/3359/25 
пров. 2/393/221/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Подліпенця Є.О.,
за участі секретаря судових засідань Гладир К.С.,

учасники справи:
позивач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

представники учасників справи:
представник позивача за довіреністю – Гусєв П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Кам`янець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач через свого представника за довіреністю Гусєв П.В. звернувся до суду з даною позовною заявою вказуючи, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» (далі – позивач ПрАТ «СК «Універсальна») та ТОВ «Порше Лізинг Україна» (далі страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3002/283/000135/3 від 30.01.2021 (далі – Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Peugeot, реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов вказаного Договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника (вигодонабувача) страхове відшкодування. 30.01.2024 р. в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Kia, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », яким керував ОСОБА_1 , та транспортного засобу Peugeot, реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». Внаслідок вказаного страхового випадку транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою суду відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у скоєнні вищезгаданої дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було заподіяно матеріальну шкоду страхувальнику. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Із заявою про страховий випадок звернувся страхувальник та надав усі необхідні документи, на підставі чого позивачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт № G-19851-1. На підставі вищезазначеного страхового акту № G-19851-1 ПрАТ «СК «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 114366,35 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України, яка є тотожною ст. 108 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004р., що вбачається із витягу з бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП застрахована не була. Отже, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право вимоги потерпілого до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків, а у відповідача, в свою чергу, виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в розмірі сплаченого позивачем страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню завдані збитки в розмірі 114 366,35 грн та судові витрати за сплату позивачем судового збору в розмірі 2 422,00 грн та на правничу допомогу в розмірі 23 000,00 грн. 
Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 26.02.2026 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками.
Відповідачем, у строки встановлені ухвалою суду про відкриття провадження у справі, відзив на позовну заяву надано не було.
Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 20.04.2026 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача Гусєв П.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У позовній заяві представник позивача просить суд здійснювати розгляд даної справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався. 
Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся сторін.
Дослідивши матеріали справи, клопотання представника позивача, письмові докази, суд встановив наступне.
Так, судом встановлено, що 30.11.2021 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» (страхувальник) було укладено Договір №3002/283/000135/3 добровільного страхування наземного транспорту цивільної відповідальності власників наземного транспорту та від нещасного випадку на транспорті.
Предметом даного договору страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом засобом «Peugeot 301», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».
Відповідно до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
30.01.2024 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «KIA SORENTO», державний номерний знак« НОМЕР_2 », яким керував ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Peugeot 301», державний номерний знак« НОМЕР_1 ». 
Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 01.03.2024р. відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (справа №759/3098/24), тобто у скоєнні вищезгаданої дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було заподіяно матеріальну шкоду страхувальнику.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Peugeot 301», державний номерний знак « НОМЕР_1 », його власником є ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА», а згідно тимчасового дозволу серії НОМЕР_3 на право керування транспортними засобами, ОСОБА_2 є особою, яка має право керування транспортним засобом «Peugeot», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».
Актом огляду транспортного засобу №4521938 від 30.01.2024р. та фототаблицею зафіксовано пошкодження та характер пошкоджень у автомобіля «Peugeot 301», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та складено ремонту калькуляцію №4521938 від 05.02.2024р.
Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 30-D/14/01 від 15.02.2024р. було визначено вартість матеріального збитку власнику автомобіля «Peugeot 301», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».  Страхувальник ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надав всі необхідні документи позивачу.
Відповідно до Аварійного сертифіката за результатами проведеного дослідження обставин та причин настання події, що має ознаки страхового випадку. Встановлено, що розглянувши надані матеріали та отримані в процесі розслідування інформацію та документи встановлено, що розглянута подія, у відповідності до умов договору страхування №3002/283/000135/3 від 30.11.2021р., підпадає під ризик ДТП та має підстави розглядатися, такою, що підпадає під ознаки страхової. Вартість відновлювального ремонту розрахована відповідно до умов договору страхування складає 132 831,11 грн, з них вартість замінених деталей: 57 802,15 грн, вартість робіт: 54 886,72 грн, вартість матеріалів: 20 142,24 грн. Франшиза за заявленою подією становить: 18 503,32 грн. Відтак розмір страхового відшкодування складає 114 327,79 грн.
На підставі страхового акту № G-19851-1 ПрАТ «СК «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 114 327,79 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 27897 від 15.02.2024 року.
З інформації про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування вбачається, що станом на 30.01.2024 року поліс на транспортний засіб з н.з. № НОМЕР_2 не знайдено, тобто цивільна-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП не була застрахована. 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України «Про страхування», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №85/96-ВР) та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV).
Так, договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону №85/96-ВР).
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону №85/96-ВР страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (стаття 27 Закону №85/96-ВР).
У статті 6 Закону №1961-IV визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до ст. 28 Закону №1961-IV, до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч.3 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За нормою ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. 
Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).  
На підставі ч. 1 ст. 18 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
П. 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Стаття 27 Закону №1961-IV передбачає, що страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із, зокрема відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті.  
В даному випадку постановою суду, яка набрала законної сили, підтверджено факт керування відповідачем транспортним засобом «KIA SORENTO», державний номерний знак « НОМЕР_2 » та наступного зіткнення з вини відповідача з транспортним засобом «Peugeot 301», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».
Тобто, майнова шкода власнику іншого транспортного засобу була завдана саме з вини відповідача ОСОБА_1 . При цьому, позивач (страховик) на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, після здійснення страхового відшкодування, отримав право подати регресний позов до відповідача, адже останній керував транспортним засобом, винен у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а також на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.
Шкоди, завдана ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі доказами.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано.
Щодо розміру шкоди, завданої відповідачем та відшкодованої страховиком, то суд встановив наступне.
Представник позивача просить у позові стягнути з відповідача завдані збитки у розмірі 114366,35 грн, проте наданими до позову матеріалами справи, зокрема аварійним сертифікатом та платіжною інструкцією № 27897 від 15.02.2024р. підтверджується сплата суми страхового відшкодування, сплаченою позивачем потерпілій особі за наслідками дорожньо-транспортної пригоди в розмірі саме 114 327,79 грн.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем ПрАТ «СК «Універсальна» правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування завданих збитків, проте саме в сумі 114327,79 грн, що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ПрАТ «СК «Універсальна» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, підлягає до задоволення частково.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд встановив наступне.
Згідно з п.9 ч.1 ст.1 Закону України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'' представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.2-3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представник позивача Гусєв П.В. на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 23 000,00 грн надав до суду: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №11030/10, копію посвідчення адвоката від 13.02.2023р., копію довіреності №125D/2023 від 26.12.2023р., копію договору про надання правничої допомоги №15/01/25 від 15.01.2025р., копію додаткової угоди №11 до договору про надання правничої допомоги №15/01/25 від 15.01.2025р. укладену 15.12.2025р., копію додатку №1 до додаткової угоди №11 від 15.12.2025р., де вказано гонорар (винагорода) у сумі 23 000,00 грн (а.с. 80-88).
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами, проте, враховуючи неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. 
Крім того, відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2421,18 грн.

Керуючись ст.979, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76-82, 141, 178, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, 

В И Р І Ш И В:
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 9, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 20113829) матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 114 327,79 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 9, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 20113829) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 421,18 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 9, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 20113829) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Копію рішення направити сторонам.

Суддя Є.О. Подліпенець